Režie:
Karel LamačHudba:
Jára BenešHrají:
Vlasta Burian, Theodor Pištěk, Helena Monczáková, Máňa Ženíšková, Jiří Hron, Čeněk Šlégl, Jan W. Speerger, Jindřich Plachta, Ivo Richard Stuchlý (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Ačkoliv populární pražský divadelní komik Vlasta Burian byl častým hostem ve filmových ateliérech ještě v době němého filmu, teprve zvukový film dokázal úspěšně využít mnohostrannosti a výjimečnosti jeho talentu, jehož nedílnou součástí byl slovní projev, muzikálnost a nesporné nadání k imitacím všeho druhu. Hned jeho první zvukový film z roku 1930 C. a k. polní maršálek, který režíroval Karel Lamač, se stal hitem. Diváci se hrnuli do kin nejen proto, aby z plátna uslyšeli českou řeč, ale hlavně aby uviděli a uslyšeli Vlastu Buriana, který zde přesvědčivě dokazoval, že teprve dar řeči z něj dělá prvotřídního komika a znamenitého herce. Předlohou filmu se stala fraška E. A. Longena, komedie o setníku Františku Procházkovi, který využije situace a vyzkouší si maršálskou uniformu. Je tak považován za vrchního velitele rakouské armády a způsobí u zapadlého útvaru v Haliči nevýslovný poprask. Filmový přepis překypoval situační komikou i slovním vtipem, umocněným režijními nápady. Film přesvědčivě dokázal, že čeští tvůrci si rychle osvojili nejen novou technologii, ale že našli i adekvátní filmovou řeč. Umělecký úspěch se zde snoubil s mimořádným úspěchem technickým i diváckým. (Česká televize)
(více)Recenze (104)
První česká zvuková veselohra ve své době zaznamenala velký úspěch a Vlastu Buriana vymrštila na hvězdou dráhu. Dneska už ale dost zestárla. Dá se přežít ale nic moc dnešnímu divákovi nedá a vidět to po stále příjemném Eva tropí hlouposti nabízí trochu tristní srovnání. V první polovině má Burian dost málo prostoru, řeší se spíš debilní milostní zápletka. Ve druhé polovině se konečně Burian převleče za C. a k. polního maršálka a dojde k očekávané záměně, ze které ale tvůrci tehdy ještě moc nevymáčkli. Humoru je málo a je velmi prostoduchý. I sám Burian mě víc zaujal v pozdějších filmech. No a ostatní herci jsou většinou přímo strašní. Prostě zestárlý film významný hlavně svým prvenstvím. ()
Přijde mi poněkud na pováženou, že skoro všichni vrchně komentující hodnotí tento film jako slabší, jelikož Burian poté natočil lepší filmy a že uniformy už jsou u něj ohrané a podobné věci. Sakra, tenhle film byl ale jeho první zvukový film, podle toho se k tomu musí přistupovat! Když už, tak by dávalo smysl kritizovat ty jeho pozdější filmy, ne tenhle. C. A k. polní maršálek mi přijde jako velmi příjemný snímek. V tom smyslu, že jsem se u něj vůbec nechytal za hlavu. Postava Vlasty Buriana není vůbec hloupá, i když to tak na první pohled nemusí vypadat. Je vlastně velmi uspokojující, když postavy, kterým máme fandit, jsou mnohem chytřejší, než ty, kterým fandit nemáme. To je dost svěží přístup i v kontextu pozdějších filmů. Navíc na to, že jde o třetí český zvukový film, tak působí mnohem přesvědčivěji, než československé snímky i o několik let mladší. Prkennost dialogů ostatních filmů té doby jsem přičítal jednak jiným typem dobového vyjadřování, tak nezkušeností se zvukovým filmem. Zde ale postavy pronášejí přirozené a úderné repliky typu "nezbývá nám nic jiného, než tu komedii dohrát až do konce". Replika, která by v sentimentálních pakárnách filmů o pár let mladších jistě nezazněla. Krom toho je snímek i poměrně dost vtipný a závěrečné rozuzlení mě moc potěšilo. Je nečekaně nestresující a osobnost skutečného polního maršálka je přesné opačná, než bych čekal a je super, že se film vyhýbá klišé, na což by měl snad i právo. Vše dobré přičítám tvůrcům, Karel Lamač a Václav Wasserman byli vládci i našeho němého filmu a úspěšně na něj navázali. Negativem filmu je určitě poněkud nadměrné množství písní, ačkoliv ta titulní je fajn. ()
Na jeden z prvních Filmů Vlasty Buriana jsem se velmi těšil. Bohužel to nedopadlo podle mých představ. Vůbec mi nevadí staré komedie, ale tohle byla ohromná nuda. Když si vezmu, že z tématu C. a K. si dá krásně střílet, např.Švejk. Tak je to prostě zklamání. Vlasta Burian sice dělá co může, zpívá, blbne, ale ani jeho přísný pohled nedokáže zvýšit mé hodnocení. ()
Milý průkopnický film české kinematografie, jehož nedokonalosti vůbec nesnižuji kvalitu z požitku. I oko nepříliš pozorného diváka pozná znatelný přechod mezi němým a zvukovým filmem. Ze "studijního" hlediska to je však zajímavé pozorování. Stejně jako ranné výkony hvězd českého prvorepublikového filmu - Theodor Pištěk, Čeněk Šlégl, Jaroslav Marvan, Vlasta Burian aj. - tedy výborně poskládaná skupina herců, která se později potká ještě v mnoha filmech. ()
Těžko porovnávat tuto komedii s dalšími, protože je to první zvukový film krále komiků v prvním zvukovém roce české kinematografie. Samozřejmě, že trpí dětskými nemocemi režijně i herecky, ale už zde je Burian opravdovým mistrem, takže nemohu dát méně než čtyři hvězdičky, protože ten film vždycky rád zhlédnu. Máňa Ženíšková se tu objevuje jako dcera svého manžela Theodora Pištěka, výraznou roli má Helena Monczáková, zajímavou roli Sepla, jednu z největších ve své bohaté filmografii má Jan W. Speerger. Slaboučký Jiří Hron toho moc v životě nenahrál a nebylo divu. Trvale se mi vrývají do paměti některé scény: zkouška písně se zvedajícím lustrem (vejš), šle velitele garnizóny, stoletý abstinent a stoosmnáctiletý ožrala a k obědu budou šunknfechtle. ()
Galerie (23)
Photo © Elektafilm
![C. a k. polní maršálek - Z filmu - Eduard Šlégl, Jiří Hron, Josef Rovenský, Emil Dlesk, Vlasta Burian, Helena Monczáková, Ivo Richard Stuchlý, Robert Ford](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/160/276/160276752_2ae89d.jpg)
Zajímavosti (15)
- V čase 00:13:48, po prvním zpěvu Františka (Vlasta Burian) písně „C.k.polní maršálek“, je v pozadí za Františkem vidět dvoukrká kytara. (HonzaR.)
- Souběžně s českou verzí filmu byla vyhotověna také německá verze pod názvem K. und K. Feldmarschall. V praxi to vypadalo tak, že na každé scéně se točilo s českými herci, které po chvíli zastoupili němečtí. Před kamerou zůstával jen Vlasta Burian. (SeanBean)
- Film je považován za třetí zvukový film v ČSR. Prvním je až dodatečně ozvučený Tonka Šibenice (1930). Druhý v pořadí je film Když struny lkají (1930). (Dzonysek)
Reklama