Režie:
David LeanScénář:
Robert BoltKamera:
Freddie YoungHudba:
Maurice JarreHrají:
Robert Mitchum, Trevor Howard, John Mills, Leo McKern, Sarah Miles, Barry Foster, Christopher Jones, Marie Kean, Evin Crowley, Barry Jackson, Gerald Sim (více)Obsahy(2)
Drama zapovězené lásky v době irského povstání proti Britům. Film Davida Leana vypráví příběh nešťastné Rosy Ryanové, dcery hostinského v malé rybářské vesnici na pobřeží Irska. V Evropě zuří první světová válka, ale život v tomto zapadlém koutě světa určuje chudoba, katolická víra a nenávist vůči Britům. Rosy, jíž by otec nejraději snesl modré z nebe, se zamiluje do ovdovělého učitele Charlese Shaughnessyho. A i když Charles zpočátku váhá, vědom si značného věkového rozdílu, nakonec podlehne stejnému citu a koná se svatba. Rosy ale brzy poznává, že soužití s manželem si představovala poněkud jinak. Naděje, které do manželství vkládala, zůstávají nevyslyšeny a tak není divu, že mladá žena hledá lásku jinde... Ryanova dcera patří ve filmografii klasika britské kinematografie Davida Leana ve srovnání s filmy jako Most přes řeku Kwai (1957), Lawrence z Arábie (1962) či Doktor Živago (1965) k poněkud přehlíženým titulům. Přesto se jedná o jedno z jeho vrcholných děl, které vyniká jak nádherným obrazovým zpracováním, tak přesvědčivým psychologickým ponorem do nitra postav. Hudbu k tomuto intimnímu příběhu epických rozměrů napsal Maurice Jarre, scénář pak jeden z Leanových dvorních spolupracovníků Robert Bolt. Snímek byl oceněn dvěma Oscary a to za nejlepší kameru (Freddie Young) a nejlepší mužský herecký výkon ve vedlejší roli (John Mills). (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (50)
Neskutečně vytříbený cit pro obraz i barevnost. Tady není potřeba mluvit, stačí se dívat. Červená sukně vlající na šňůře je varovným signálem zakázané lásky, stejně jako oblečení, které zvolí nespokojená vdaná Irka pro první setkání s okupačním britským vojákem - krvavě rudou blůzu. ___ Snímek je dlouhý, ale diváka dokáže upoutat přenádhernou kamerou, která myslí za hrdiny. Někdy je toho opájení se vizuálnem až moc: při prvním splynutí prostříhaném s míjejícími se vlákny pavučiny, vzájemně se oťukávajícím chmýřím dvou pampelišek, nebo se k sobě vzlínajícím dvěma úponkům kapradiny. Ale, i když jsem při této sekvenci občas měla pocit, že režisér mohl ubrat, stejně ve mně přetrval hlavní pocit: dívám se na první milování Adama a Evy v ráji. ___ Kdyby byl film jenom obrazově krásný, už tím by se vymykal, ale on přidává i hluboce pojednaný citový život hlavních postav, který není vyřčený, zato je drásavě naznačený. ___ Upřímě a citlivě podaná první noc mladé nevěsty a rozpačitého manžela středního věku, kdy divák pochopí její zklamání, ale i něžnou, byť marnou snahu, jejího muže. Ona se musí cítit zklamána. Řekli si jen pár slov a dali si jen pár pohledů, ale pro mě jakoby si zcela čitelně říkali: "A tohle, že jako mělo být všechno? Čekala jsem, že na mě přinejmenším spadne nebe!" - "Tohle je, zlato, všechno, co ti dokážu dát. Už od začátku mi bylo jasné, že to bude málo, proto jsem si tě nechtěl vzít." ___ A pak najednou setkání s psychicky i fyzicky zraněným mužem, jehož kopie capká už léta po vesnici coby lokální idiot. Oba zranění, oba kulhající, oba s děsy, které je nikdy nepřestanou pronásledovat. Jen s rozdílem, že jeden si zachoval krásu i zdravý rozum, zatímco druhý tohle nikdy neměl. Což se mu stane obranou před koncem, ke kterému nevyhnutelně směřuje ten první. ____ Zvláštní, jak láska mezi vdanou Irkou a zmrzačeným anglickým vojákem se obejde beze slov, přestože evidentně není založená jen na fyzickém uspokojení. Oba si poskytují útěchu. ____ Ale i tak, přese všechno, manžel středního věku, byť ho ona zvolila z nerozumu a myslí si, že se totálně spletla, tak právě on je její výhrou. ()
Silně nadpůměrné drama o etnické, náboženské nesnášenlivosti a hlouposti davu. Všemu podráží nohy jen neúměrná délka, která není způsobena dějovou bohatostí, ale rozvláčnými způsobem vyprávění. Naprosto skvělý je Trevor Howard, který svým výkonem v roli kněze zastiňuje i takovou personu, jakou je Robert Mitchum. ()
Možno je film zbytočne dlhý a dal by sa skrátiť o hodinu bez toho, aby tým nejako utrpel dej, ale mne sa páčilo to pomalé tempo a zábery prírody, navodilo to autentickejšiu atmosféru írskeho vidieka počas I. svetovej vojny a ani chvíľu som sa nenudil. Myslím, že Mitchuma bola škoda do takejto úlohy dobráckeho učiteľa, nemal možnosť predviesť svoje herectvo. O to viac vynikli Trewor Howard a John Mills, ktorých postavy boli omnoho zaujímavejšie. ()
Pokud budeme mluvit o dokonalosti obrazů, o jejich dokonalosti ve všech detailech, které jsou navíc nejen půvabné a lehké, ale mají i vysokou vypovídací hodnotu, pak mluvit o Davidu Leanovi, je určitě na místě. Pokud se týče příběhu o hospodském Ryanovi a jeho rozmazlené dceři, kteří hrají v obou polohách (lidské i irské) na obě strany, pak už budeme asi trochu na rozpacích, zda dokonalost (a k ní patří i obsazení Roberta Mitchuma do role učitele Shaughnessyho) na jedné straně vykompenzuje druhou stranu, která je spíš fádní a nemotorná. David Lean by nejspíš řekl: "Nejde o samotný příběh, který být může pro někoho nezajímavý, jde o formu, jakým se pojedná. Kdo to umí lépe?" A bude mít nejspíš pravdu. Pro mě to ale stejně bude jen jeden z mnoha nadprůměrných filmů. Pozn.: Souhlasím s ženou, která se na film dívala se mnou, že že jedinou charakterovou (sympatickou) postavou je Otec Collins (Trevor Howard), pod jehož pastorací by se nikdo nemusel stydět být křesťanem. ()
Hluboký snímek, který se slavným Leanovým eposům podobá nejen svou délkou. Neobyčejně silný, pravdivý příběh ženy, která následovala svoji lásku v době a v místě, které na to nebyly připravené. Sarah Miles, jež se zklamala v manželství, které pro ní nebylo, ač si ho vysnila. Robert Mitchum, jako snad nejsmutnější postava, která nenese na celé tragédii ani špetku viny. Christopher Jones, kterého zmrzačila válka - fyzicky i psychicky; jenž v sobě však nalezl dostatek místa na lásku. A samozřejmě deus ex machina v podobě místního blázna Johna Millse - postava, spojující jak nemilosrdnou, tak úsměvnou ironii lidských osudů, jako z Boschových apokalyptických obrazů. Úchvatné scénerie západoirského pobřeží v kontrastu s drobnými nádherami přírody i lásky - lesní milování. Výjimečné kompozice - major poprvé na scéně a setkání dvou tak odlišných mrzáků. A vrcholný prožitek lásky provedený takřka jako ono Hemingwayovo zemětřesení slasti. David Lean, můj režisérský bůh, se opět vznesl ještě do vyšších nebeských sfér. ()
Galerie (55)
Zajímavosti (4)
- Ke konci filmu se vyskytuje střih, kdy se zapadající slunce změní v rozžehnutou zápalku. Tento střih zrcadlí scénu ze začátku filmu Lawrence z Arábie (1962), kde je na začátku použit střih s proměnou sfouknuté zápalky ve vycházející slunce. Oba filmy, které mají společného režiséra Davida Leana, se navíc odehrávají za 1. světové války. (L_O_U_S)
Reklama