Režie:
Mike LeighScénář:
Mike LeighKamera:
Dick PopeHudba:
Andrew DicksonHrají:
David Thewlis, Lesley Sharp, Katrin Cartlidge, Greg Cruttwell, Peter Wight, Ewen Bremner, Susan Vidler, Gina McKee, Elizabeth Berrington, Robert Putt (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Hlavná postava drsného príbehu o novodobom Ahasverovi - charizmatický, inteligentný Johnny - je z hľadiska divákových sympatií spočiatku ambivalentnou postavou. Johnny prichádza do Londýna navštíviť svoju bývalú priateľku Louise. Tento dobrovoľný "bezdomovec", ktorý odmieta podriaïovať sa konvenciám spoločnosti a provokuje ju svojimi názormi či prehnanými činmi, sa stretáva na svojej "odysei" Londýnom s ïalšími osamelými ľuïmi - s alkoholičkou, žijúcou vo svete románov Jane Austenovej, s nočným strážnikom obrovskej budovy, s psychicky labilnou predavačkou... Johnnyho púť je plná "nahých" bezbranných ľudí, žijúcich v iluzívnych svetoch svojich predstáv, a naopak - ľudí agresívnych a bezohľadných, ktorý Johnnyho za jeho drsné pravdy odmeňujú drsným násilím. Johnny neľútostne vtrháva do svetov druhých, zobúdza ich obyvateľov zo "sna" svojimi provokáciami a ako len môže, vyvracia ilúziu možnosti lepšieho, zdanlivo usporiadaného života... Tento pôsobivý existenciálny, miestami až apokalyptický film prenikavo a veľmi presne vykresľuje charaktery a pomenúva veci a javy. Je podobenstvom o osamelosti ľudí, strácajúcich ilúzie a kladie otázky, na ktoré jeho postavy nedokážu odpovedať. Ani svojim postavám, ani divákovi neponúka hotové riešenia, naopak - koniec necháva otvorený bez prísľubu zmeny k lepšiemu. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (71)
Leighův film je vlastně alegorie na druhou. Jednak po vzoru antického Odyssea (ovšem s tím rozdílem, že hlavní hrdina na konci návrat do Ithacy zavrhne), jednak po ironizujícím vzoru Joycova Odyssea, který je vlastně rovněž sledem náhodných setkání bez konečného výsledku. Z toho je možná patrné, že jsem si mnohem víc užíval koncept, než film samotný. Ale to bych pomíjel briskní a chytré dialogy, které je třeba ocenit o to víc, že vznikaly z větší části improvizovaně. ()
Těžko říct... Je to inteligentně napsané i parádně zahrané..ty dialogové přestřelky, rafinovaný vtip, esence sarkasmu, koncentrát cynismu-radost koukat...Ale jinak jsem to moc nepobral-je to dlouhé, má to dost hluchých míst(jen málokterá pasáž je tak záživná jako ta s nočním hlídačem), nevede to od nikud nikam..chápu, že to tak má být a že to byl záměr, ale mě to prostě nesedlo. ()
Malý princ pro dospělé, v Londýně na konci milénia. Fascinující David Thewlis prochází nočním Londýnem a potkává hlídače, co hlídá prázdný prostor nebo feťácký pár, který se usilovně hledá přes celé velkoměsto, aby se mohl nenávidět... Film se zcela neopakovatelnou atmosférou. Znepokojující i zábavný. Muži nenávidí ženy, potrhlý vagabund dělá fóry na Homéra a k tomu všemu se nejspíš blíží konec světa. Jen škoda, že zhruba v polovině (obrovský monolog Johnnyho o čárových kódech a apokalypse) zpočátku zběsile nastavenému tempu spadne řemen, a do konce už se dle mého tak úplně nenahodí. ()
Doposud mi nesedl žádný Leighův film - a "Naked" bohužel nebylo výjimkou. Technicky nelze absolutně nic vytknout, herecké výkony jsou taky bezchybné (David Thewlis je bůh), z chování postav a sledu jednotlivých scén jsem měl ale dojem, že se jedná o jednu velkou, nafoukanou pózu. Ukecaný, artový, pseudointelektuální žvást. Jednotlivé scénky jsem si užil (jeden ze závěrečných dialogů s "dokončováním" vět, setkání s nočním hlídačem, mikroscénka s řidičem limuzíny), přesto jsem ale nedokázal ztlumit pocit škrobenosti. Bylo to zajímavé, ale ... thanks, but no thanks. ()
ocenenia : MFF Cannes 1993 - Najlepšia réžia (Mike Leigh), Najlepší herec (David Thewlis) ()
Od začátku do konce nesouhlasím! To jsem to snad chytil od toho Thewlise,nebo co. ()
divný, rozporuplný a neotřelý film s osamělým, charizmatickým, provokativním, ukecaným a občas odpudivým hlavním hrdinou, který chrlí svá moudra na kohokoliv s kým se potká a vytváří abstraktní situace s napjatou atmosférou. Zvláštní výpověď o době, která je plná spekulací a konspirací. Ve výsledku dobře zahraný, ale dost komplikovaný a pro mě moc nepochopitelný. [ PŘÍBĚH: 3 /// NÁLADA: 1 /// ART: 2 /// STYL: 1 /// CASTING: 2 (3*MAX) ] ()
Reziser Mike Leigh natocil dost podpriemerny, nudny film o cloveku, ktory sa riadi vlkastnymi zakonmi nez spolocenskym poriadkom. David Thewlis len niekde chodi, niekoho a nieco rozobera a sexuje so samicou ... no ale to mne k spokojnosti nestaci. Uplne chyba dejova linia, je to casto len nudna splet volne nadvazujucich dialogov na seba : 40 % ()
Show Davida Thewlisa. Mrzutý a zlomyseľný flákač, utáraný sociopat šíriaci svoju vlastnú filozofiu o živote každému, kto je viac či menej ochotný ho počúvať. ()
Věčný tulák, který se snaží utíkat před sebou samotným. Vlastně nešťastný, nepochopen od ostatních, nikam nepatřící. Přesto i on má vzpomínky na lepší minulost. Potkává mnoho lidí, kteří jsou také z nějakých důvodů frustrovaní. Nejsou v tom choasu, jménem svět, šťastní. Žijí svůj mizerný život a každý čeká že bude jiný/ lepší/ méně nudný než doposud. Tulák narazí i na někoho, kdo ho miluje a přesto nedokáže přestoupit na příjemnou cestu svého zbytku života. Nemůže, protože pochybuje o světě, bohu i o sobě samotném. Nekončící cesta. Dobře vyjádřená a ukázána chaotičnost života, lidí a společnosti = nesmyslnost, nenávist, láska, dobro a zlo. ()
Pro mně nejlepší filmový Mike Leigh, krutě komický, mile melancholický, jak to umí jen on... a kardinální otázka na konec ()
V první řadě se nenechme otrávit začátkem filmu plného nenávistných dialogů a vůbec věcmi nedávajícími smysl. To je styl vypravěče, jeho filmy jsou takové. Netočí o běžných lidech. Náš hrdina brilantně zahraný Davidem Thewlisem je velmi sečtělý chlapík, který ztratil víru v Boha, svět i lidi a budoucnost. Obchází svět, potkává kolemjdoucí a snad ani už nic nehledá...Není úplně jasné, jestli při těch setkáních někdo z účastníků získává či ztrácí, prostě probíhají a divák je jim přítomen. A jsou opravdu zajímavá. Potkává bídu, zoufalství a úchyly. Většina lidí co potkává tráví svůj čas nekreativní prací pro druhé a žijí v prázdnotě. Velkoměsto. Jen nějaká síla ho pořád žene do ulic, jak sám říká "out of my head". Precizně natočené drama, které ačkoli je tou nejtěžší depresí, spíše člověka povznese a donutí k zamyšlení. Chytré dialogy a výborní herci. Hodnotím velmi vysoko. 90% ()
... ()
Zaujímavý vážne-komediálny film na ktorom mi prišlo sympatické hlavne to, že sa nikam neponáhľal. A Johnnyho proste musíte mať radi. Sarkazmus hadr! ()
Film o "ztracených existencích", ale taky dost možná o každém z nás, jestliže odmítáme dobrovolně zavírat oči před všeobjímající absurditou světa. Vyšperkované dialogy, které sice nepoberete všechny (to není v lidských silách), ale po projekci vám ještě dlouho budu hloubat v hlavě. O to větší důvod si tento film pustit znovu! V neposlední řadě naprosto úžasný David Thewlis ve své životní roli "novodobého Sókrata", který byl oceněn zcela po právu, což kategoricky neplatí u všech oceňovaných. Závěrečná scéna, při které zdecimovaný hlavní hrdina skáče po jedné noze vstříc svému životnímu osudu (?) / postoji (?) / smyslu (?) za zvuku ústřední melodie, nenechá nikoho v klidu a ani na pochybách, že byl svědkem něčeho výjimečného a neopakovatelného. ()
Film Naked jsem poprvé viděl, cca v 15ti letech. Najednou z ničeho nic jsem si uvědomil (po návtěvě kina a slasti při sledování každodenosti - nejnovější film režiséra Leigha - Další rok), že v tomto pubescentním stádiu jsem absolutně nemohl plnohodnotně vstřebat "nahého" hlavního hrdinu, ze kterého jsem měl jenom vzpomínkové výstřelky hnusu, špíny strachu , smutku a opovržení. Po třinácti letech jsem dal opakovačku a musím přiznat , že jsem měl pocit, že můj nynější věk, byl klič k úspechu. Najednou jsem se zaměřil nikoliv na jeho činy, nýbrž na jeho obrovskou kadenci názorů. Snad poprvé za život jsem u filmu, pouštěného ve velmi pokročilých hodinách, sám vypil láhev červeného vína, vykouřil asi patnáct cigaret. Bedlivě jsem poslouchal všechny zrychlené moudra hlavního představitele a až na jeho apokalyptickou vizi, jsem s nimi ve většině souhlasil. Během sledování jsem sice opět zaznamenal pubertální negativní vzpomínky, ale objevil jsem zde(a následně i umne samotného) neskutečnou dávku optimismu. To všechno při největší vykulenosti mých očí. Atmosféra filmu se dá těžko popsat. Podobnou atmosféru (slovy těžko popsatelnou), jsem našel ve filmu Barfly s Mickeym Rourkem, v kanadském unikátu Leolo a v Hořkém měsíci od Polanskiho. Všechny tyto snímky nespojuje produkce jedné země, nýbrž jakési "prapovdivné" a "hluché" filmové období přelomu osmdesátých a devadesátých let. To je jediná pralela co mě s Naked napadá. Možna neexistuje 1000 filmů, které musíte vidět než umřete, ale o tenhle film byste se neměli nechat ochudit. Tento kultovní produkt filmařiny je výletem do stavu tranzoidní psychycké paralýzy. Ale je cesta zpátky - přímá a očisťující... ()
Velmi komplikovaný přemoudřelý bezďák Johny,který rád provokuje chodí po městě od ničeho k ničemu a potkává samé nesympatické a ošklivé lidi a převrací jim život na ruby i takhle by se dal film shrnout sice sem to dokoukal ,ale bylo to o nervy i přesto mě tento depresivní snímek něčím zaujal sám si to neumím vysvětlit. ()
Film o dobrodružstvích filozofujícího pobudy a znásilňovače na úťeku, který i přes svůj nevábný zevnějšek má charizma a umí učarovat ženám. Naked má místy děsivou atmosféru na způsob Cronenbergova Videodromu, avšak bez surrealistických prvků. Příběh začíná návštěvou Johnnyho v bytě jeho bývalé partnerky Lousie v Londýně, kde se sbílží s její spolubydlící Sophie, ale jekožto člověk nevázaný prachem světa se vydá do studených londýnských ulic, kde se oddává klábosení s neznámími lidmi – zejména jej fascinuje brzy nadcházející Apokalypsa, přirozenost Boha a všehomíra, konspirační teorie, Nostradámovy předpovědi - tedy vysoce abstraktní spekulace, kterým se běžní lidé až tolik nezaobírají. Svými úvahami, které občas mají špetku originality, a rozevlátými pohyby může vzbuzovat u diváka sympatie, někdy ale spíš něco jako soucit. Kromě už zmíněného fenoménu víry v apokalyptická proroctví a konspirační teorie Leigh také tematizuje sadomasochystický sex, mysantropii (zvlášť postava zbohatlíka, která fyzicky i psychycky terorizuje Sophie); zajímavý je také neracionální vztah Johnnyeho a Sophie, která si od Johnnyeho nechává fyzicky ubližovat, což ji zřejmě uspokojuje a stále víc ho proto miluje; ona se mu tím naopak stále víc odcizuje. Poté, co hrdina prožije několik nepříliš záviděníhodných epizod, se divák začne ptát, kam režisér film v závěru dovede – film ale naštěstí neskončí jako banální fraška, což by se lehce mohlo stát, kdyby se hlavní charakter zkonformizoval, dostal „rozum“ a zapadl mezi „normální lidi“ (se znásilněním na krku to ale asi dost dobře nejde). Konec je ale otevřený a divák je ponechán se svými rozporupnými pocity. Leighovi se podařil natočit velmi neotřelý film, jenom je třeba počítat s tím, že je dost temný. PS: Všechny klíčové scény se odehrávají na schodištích. ()
.. když už se s někým toulat špínou a hnusem britského sociálního dramatu, tak s davidem thewlisem ()
Dlouho jsem měl pocit, že si z tohohle filmu gecnu totálně na prdel, ale v závěru jsem se už lehce ztratil, resp. Nahý z mýho pohledu ztratil to drtivý tempo. Nic to ale nemění na tom, že to považuju za geniální filmové dílo- a to jak z hlediska scénáře, režie, tak i s ohledem na představitele hlavní role. ()
Reklama