Režie:
Catherine CorsiniKamera:
Jeanne LapoirieHudba:
Grégoire HetzelHrají:
Cécile de France, Izïa Higelin, Noémie Lvovsky, Kevin Azaïs, Laetitia Dosch, Bruno Podalydès, Jean-Henri Compère, Benjamin Bellecour, Sarah Suco (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Píše se rok 1971 a mladá Delphine se odhodlá opustit farmu na francouzském venkově a odjíždí do Paříže. Nedlouho poté potká Carole, atraktivní a sebevědomou ženu, která na univerzitě vede rodící se feministické hnutí. Navzdory odlišnému původu se do sebe okamžitě zamilují. Smrt v rodině však Delphine povolá zpět na farmu a Carole se svou lásku rozhodne následovat. Avšak realita každodenního bezčasí vesnice nemůže být ve větším kontrastu vůči rozvíjejícímu se světu svobodomyslné Paříže. Nejnovější snímek Catherine Corsiniové vypráví pozoruhodně působivý příběh vášnivé lásky a společenské změny, který podtrhuje výjimečná chemie hereček v hlavních rolích. (Febiofest)
(více)Recenze (16)
Ať si každý říká co chce, Francouzi mají svůj vlastní styl promítnutí scénáře do obrazovek. A tady je to víc jak zřejmé, i když co se týče příběhu, nebudeme si nalhávat, že nepokulhává. Hra na city jedině pomůže prokousat se celým filmem, ale aby se jednalo o průlom, to se říct nedá. Jak už jsem již dříve zmínila, v takovýchto filmech je jedno a to samé téma, jen se mění situace, prostředí a způsobené problémy. ()
Mladá Delphine je pripútaná k rodičovskej farme. Vykonáva všetky potrebné práce a zdá sa, že ostane privarená k pôde a rodičom naveky. Lebo je viazaná nielen povinnosťou ale aj vášňou k zemi. Vydá sa za miestneho nápadníka a nejako bude. Lenže Delphine je iná. Odchádza načas do Paríža, kde pričuchne k feministickému radikálnemu hnutiu. Hneď prvý deň stretne skupinku dievčat, ktoré na ulici preplieskavajú nič netušiacich mužských chodcov po zadku. Robia to ako protipól rovnakej mužskej zábavky, ktorú muži samotní voči ženám považujú často za úplne normálnu. Pridá sa k skupine a aktívne sa zapojí do diania. Dôvodom nie je len očarenie myšlienkami voľnomyšlienkárskeho hnutia, oslobodzujúceho ženy spod mužského i spoločenského útlaku. Dôvodom je láska. Živo predstavené obdobie prvej polovice 70. rokov, kedy vo francúzskych veľkomestách aktívne odoznievali revolučné študentské 60. roky (najmä radikálne ľavičiarsko - maoistické revolty na univerzitách v Paríži v roku 1968), ktoré otvorili brány hnutiam novým (napr. za práva žien). Vidiek si popri tom žil stálym, často veľmi konzervatívnym životom. Prejavenie homosexuálnej lásky na vidieku bolo preto veľkým hriechom nielen v očiach rodiny aj dedinskej komunity. Vierohodne, živo a eroticky príťažlivo predstavený príbeh veľkej lásky, ktorej nepriali okolnosti. Napriek tomu sa po rokoch od rozchodu dostavila katarzia. ()
Pomalu celou první půlhodinu jsem si myslela, že film ani nedokoukám, jak brutálně mě babské revoltování a plkání nudilo. Pak se daly holky ale dohromady, odjely na farmu a celé se to rozjelo tak, že jsem pomalu ani nedýchala. Atmosférou mi film nejvíce připomínal Kyss mig, v závěru filmu se mi svíral hrudník, jako by ho někdo stáhnul kazajkou. Cécile De France mě v lesbických rolích snad nikdy neomrzí, poznat takovou v reálu, vlak si ujet rozhodně nenechám. ()
Prvá časť v Paríži ma značne iritovala. Pokiaľ sa feministky potrebujú prejavovať hádzaním predmetov na profesorov namiesto diskusie, ani sa vám s nimi nechce sympatizovať. Film sa našťastie po nadviazaní fyzického kontaktu medzi holkami rozbehne a nemôžem povedať, že by mi pripadal málo uveriteľný, alebo nedostatočne psychologicky prepracovaný. Proti medzinožným bobrom nič nemám, ale tie podpazušné, autenticita neautenticita doby, vidieť nechcem. Téma mimo mňa, ale film fajn. 70%. ()
Léto v plné zábavě, ne moc zábavy a pěkných chvil se nekonalo, jedna lajna příběhu která neohromí ale ani neurazí.Holky sice na farmě válely ale i tak bylo to dost slabé. ()
Nie je tých filmov s LGBTI tematikou už predsa len nejak veľa? Nuž čo, asi je teraz taká doba... Občas už mi to ide na nervy a miestami mám pocit, že táto téma už pomaly nemá čo ponúknuť, ale potom príde film ako práve "La belle saison" a vtedy mám pocit, že potenciál tejto "klišovitej" témy ešte zďaleka nie je vyčerpaný. Spočiatku som sa obával, že to bude len ďalšia typická lesbická fádnosť o dvoch dievčinách, ktoré zlákala túžba po vzájomnom vzplanutí (a veruže prvá tretina/polka tomu dosť nasvedčovala), ale po tom ako sa dej zlomil a zo slobodomyseľného Paríža sa celá lesbická Láska presunula na vidiek, film nabral na obrátkach a napokon bol pre mňa veľmi milým prekvapením. Krásne v tom vynikol celý kontrast liberalizmus vs. konzervativizmus, mesto vs. dedina, a taktiež silná dilema, ktorá neustále prenasledovala Delphine. Fakt dobré! (škoda že ten začiatok bol taký slabší, resp. šablónovitý). ()
od začátku do konce nuda ()
Dvě lesbický intelektuálky z Paříže, které se přesunou na venkov na statek. Dobovka s rokem 1971 s dobrým vizuálem, technicky kvalitní a docela to i zaujme, ale mám pocit, že kdyby takový film přišel o dvacet let dřív, tak by to byla asi provokativní bomba, nicméně v roce 2015 je to jen jedno z mnoha s tématem holčičí lásky. ()
Začátek s ženským hnutím byl trochu otravný, ale jakmile se holky přesunuly na venkov, byla to krása. Dopadlo to ... jak to asi v tehdejší době dopadnout muselo. V rámci žánru urcite jeden z těch výrazně lepších. Jen tatínek Delphine mi připadal spíš jak po řádné mozkové mrtvici než jak po infarktu, ale to je detail. ()
Možná to jde i poznat z toho, jaké filmy tady hodnotím, že prostě mám rád romantické filmy. Komedie, smutné, všechny. Poslední dva měsíce jsem se na ně nedokázal moc dívat, nešlo to, nebylo by mi moc dobře. Je to zvláštní příběh, zamotaný do dané doby a ženských práv. Líbilo se mi to, pomohlo mi to, i když to neskončilo dobře. Jak to dopadne u nás, teď nevím. Delphine si na konci přála vrátit v čase… a mít odvahu, kterou tehdy postrádala. A to už není možné. Co bych udělal já, kdybych se mohl vrátit v čase, udělal bych v tom klíčovém okamžiku něco jinak, když vím, jak to celé dopadlo? Šel bych zase do toho? Rozhodně! Nikdy, nikdy bych to, co jsme prožili, za nic nevyměnil. Stálo mi to za to. I teď když jsem … (dosaďte si cokoliv). Dalphine dále říká, že můžeme jít jen vpřed, a to je to, o co se teď snaží. Paradoxně jsem ve stejný den slyšel poslední díl podcastu Kudy běží zajíc a Ondřej Novotný tam jen tak mezi řečí říká k Podryho pracovní změně strašné moudro. Cesta zpátky v životě by vůbec neměla být, měla by být jen dopředu a jestli po cestě dopředu budeš dělat i to, co jsi dělal před tím, není to cesta zpět, ale nějaká evoluce toho, co jsi dělat předtím. Ten člověk to má srovnané v hlavě jako málokdo. (anonymní ČSFD sebeterapie volume 9) ()
Tohle na mě zanechalo dobrý dojem. Celé je to stylizované do mnoha lidmi nechápaného světa feministek v Paříži, spoustu cigaretového kouře (sakra, já měl celé ty dvě hodiny chuť na cigaretu!) písní a protestů. Po téhle části jsem pochopil, že sedím v sále plném lesbických feministek prahnoucích po poplácání po zádech a ujištění, že je jejich ideologie správná (je!) od režisérky skrze film. Jestli by mi to nedošlo, asi bych se do jejich role a do filmu samotného tolik nevcítil. Když se celý děj přesune na vesnici, můžeme často spozorovat až přehnané hraní na city, které ale cílová skupina právě očekává, takže nic špatného. Část odehrávající se na vesnici je hodně emočně silná a vypjatá, čemuž nasadí pomyslnou třešničku konec na vlakovém nádraží, který je skvěle spracovaný a uvěřitelný. Za mě hodně dobré. ()
70% ()
Ze začátku to bylo takové trošku přitažené za vlasy, ty feministické nápady, protesty, písně a k tomu spousta kouře. I ten počátek vzplanutí působil tak trochu násilně. Ale pak se to pozvolna začalo lámat; věci začaly být uvěřitelnější, scény reálnější, problémy opravdovější. Tyhle příběhy jen těžko hledají šťastné konce, zvlášť když se odehrávají v době před čtyřiceti lety. Nelze neocenit autentičnost pubického i axilárního ochlupení a spíše charismatické než klasicky krásné hlavní hrdinky. Zpočátku nudnější, ale nakonec velmi zajímavý, vtahující a lehce dojemný závěr letošního Febiofestu. [80%; 2016-03-22 Febiofest Cinestar Nový Smíchov] ()
Nudnější první půlku bohatě vynahradilo souložení v té druhé :-)) jejda, chlupů tam bylo až moc, holt 70. léta. Mezi holkama to pěkně jiskřilo a Izia Higelin umí dobře řídit traktor. ()
Cécile de France už před lety prohlásila, že hraje až příliš často ženy milující ženy a chtěla se od těchto rolí oprostit. Ale dle mého by to byla škoda. Docela jí to jde. Ostatně jako v kterékoli jiné roli. ()
Udělal jsem dobře, že jsem tohle dílko stáhnul. Jo, láska má smyl. ()
Reklama