Režie:
Ondřej HudečekHrají:
Dominik Hašek, Jaromír Jágr, Petr Svoboda, Robert Záruba, Ivan Hlinka (a.z.), Slavomír Lener, Michael Žantovský, Roman Hamrlík, Martin Straka (a.z.) (více)Obsahy(1)
Olympijský hokejový Turnaj století v Naganu 1998 trochu z odstupu a nadhledu v dokumentu Ondřeje Hudečka. (Česká televize)
Recenze (476)
Senzace! Nagano byla prvotřídní senzace jak na poli sportovním, tak v rámci porevoluční doby v českém státě. Nebudu se tady rozepisovat o tom, jak zlato v ledním hokeji z olympiády spojilo celý národ a jak to byl zlomový moment v našich nedávných dějinách, protože i tak velká sportovní událost má své limity. Jisté ovšem je, že pokaždé, když vidím záběry ze zápasů s autentickými komentáři pánů Záruby a Vichnara, tak mi běhá mráz po zádech a zároveň se mi nevědomě derou slzy do očí. Až takovou sílu pro mě osobně Nagano má a bude mít navždy. Asi každý, kdo turnaj tehdy sledoval, si vybavuje, kde se nacházel a s kým slavil. Tehdy nešlo jenom o sport, šlo o společenskou událost. V rámci rozhovorů mě potěšily náhledy z opačných stran barikády, nejvíce asi pohled Kanaďanů na semifinálový zápas. Samotný závěr byl potom jen velmi sladkou třešničkou na dortu: Kdyby někdo napsal, že hráč jménem Petr Svoboda dá rozhodující gól v zápase proti zlému impériu, řekl bych, že jsem větší blbost nikdy neslyšel! ()
Jsem naprosto uchvácen, nejen že jsem hltal každou minutu dokumentu ale já měl po celou dobu husí kůži. Neuvěřitelně emocionálně zpracované dílo, záběry z turnaje doplněné o komentáře hráčů Kanady, USA a Ruska a zprostředkování pohledu z druhé strany a to všechno doplněné o záběry z naší revoluce a vůbec o nahlédnutí do našich životů v té době stojí prostě za to. Vzpomínám si na zápas proti USA, který jsme celá rodina sledovali u babičky, na zápas s Kanadou který nám pouštěli ve škole a samozřejmě nezapomenutelné finále s Ruskem na které mě musel budit můj taťka, proto že já byl ještě malé dítě. Jak jsme zápas sledovali doma s taťkou, bráchou a našim sousedem a nezapomenutelný výkřik GÓÓÓL mého otce. Ač je to sport jsou to krásné a nezapomenutelné vzpomínky a možná i proto je tento dokument tak famózní. ()
Parada. Opravdu povedene... ()
Dokument o hokeji , kterej není vlastně tolik o hokeji jako o nás. Petr Freedom ()
Hokejové zlato z Nagana pohledem zvenčí, aneb jak tento český úspěch vidí dnes v zámoří. Ani po 20 letech se neokoukají záběry na turnaj století! ()
Pro mě je The Nagano Tapes nejlepší dokument. Je to film, od kterého nedokážete odtrhnout oči, film, u kterého máte husí kůži, z toho jak jste pyšní na to, že jste Češi. někomu se sice nelíbí, že se v prvních cca. 20 minutách shrnuje komunistický režim u nás a situace hokejistů v tehdejší době, ale já si myslím, že je to správně. Lidé by si měli připomínat, jak to tady vypadalo. Měli bychom si připomenout, že nejsme jenom malá zemička ve středu Evropy, ale země, co už toho hodně dokázala. Díky tvůrcům, že mohl tento film vzniknout! ()
K tomu neni co dodat. Nejsilnejsi sportovni moment. ()
Petr Freedom! Největší, nezapomenutelný, nejemotivnější a nejdokonalejší úspěch českého sportu v celé jeho historii. Ty absolutně nejlepší scénáře píše život sám. ()
Zatraceně kultivovaně natočený a jak jinak než pro našince silný. Jasně, můžu bejt pyšnej i na jiný český úspěchy ve světě, ale mně je dneska 33 a ty detaily si pamatuju jako by to bylo včera... Ten film je hlavně skvěle postavenej na histerickým pozadí s CCCP. Jak hokejově, tak mimo led. Prostě super, rád někdy kouknu znovu. ()
Vždycky mně svrběj ruce, když hrajou naší kucí ten balet s honbou za gumovym vdolkem, a každej vosranec si navlíkne na zrcátka u svý Octy 1.9 TDI návleky s vlajkou, jezdí jak kokot po Horních Počáplech (a podobnejch místech), troubí na celý kolo, a má pocit, že to on dal rozhodující gól finálovýho zápasu. Držej se za ruce u stolu v knajpě u zvětralýho gambáče a raděj. Když to našim nejde, tak je hrbolatej led, šišatej puk, moc teplo v hale, moc zima v hale, chybí štěstíčko, maj průjem ze žrádla v hotelu, kouč je debil, Jágr si v noci nepohonil atd...když to nejde soupeři, tak naši hrajou excelentně, česká chytrost vítězí nad fyzickou převahou Kanady, tým je semknutý, perfektní práce kouče, výborný Jágr atd...Kolem a kolem je ale nutno říct, že teď jsem si teprve dokonale užil celou atmosféru turnaje století. tenkrát mi bylo osmnáct a myslel jsem spíš na to, vypít víc piv, vykouřit víc bylin, a víckrát opíchat svou holku. V tomhle dokumentu bylo všechno podaný přehledně, nestranně a dokázalo to znovu navodit atmosféru, která tenkrát zcela určitě vládla u obrazovek. Jen si nemyslím, že jsme byli až zase takovým překvapením. Přece jen šlo o tým, který od té doby nenašel nástupce. Patera, Procházka, Šlégr, Reichel, Růžička, Hašek, Jágr, Ručinský, Straka, do prdele, když se kouknete na soupisku, tak je to jméno vedle jména individualita, která dokáže hrát týmově. Ne jako ty dnešní šamponi, který si v šatně honěj pinďoury, kdo má lepší smlouvu, rychlejší Veyron, nebo modelku s užší pindou. Troufám si tvrdit, že takový mužstvo jen tak mít nebudem. A ano - na konci jsem brečel stejně jako mnozí z vás. Protože pro český hokej to byla opravdu ikonická chvíle. Od tý doby jsou moje návleky na zrcátka v šuplíku a nemám důvod je vytáhnout, protože většinou hrajem tašku, a dobrý výsledky na Francií, Kazachstánem, nebo Slovenskem moji národní hrdost moc nepolechtaj. Byl jsem překvapenej, jak nás hodnotili hvězdy protivníků a jak moc byla tenkrát vnímaná hvězda Haškova. Protože já ho mám poslední dobou spojenýho jen s nějakejma debilníma reklamama na energy drink, co nikdo nepije a s hadrama, který nikdo nekupoval. A stále čekám na jeho asi tak dvacátý comeback...myslím, že jestli tohle uvidí, možná vopráší betony a uáže Francouzovi, že jsou střely, který se prostě nepouštěj nikdy. A pak ty, který se pouštěj vždycky, pokud zrovna nestojí v brance von. MYslim, že musel v Naganu srát všechny ostatní týmy přímo nebetyčně. Protože bez něj bychom nebyli možná ani ve čtvrtfinále. Protože on odvedl více jak 50% práce na výsledku, zatímco ostatních 20 hráčů ten zbytek. A to je fakt, jako že prd hoří! ()
V onen památný rok jsem byl asi jedinej v republice kdo neviděl jediný zápas. Ale tento dokument je fakt pecka. Natočeno i se společensko-politickým přesahem. ()
Uf no rozsekalo mě to víc než jsem čekal. Ale ten dokument má i vynikající informační hodnotu, zejména zasazení toho turnaje do historických událostí. Nejen mladší generace, která Nagano nezažila, ale i cizinec z toho musí pochopit, čím bylo Nagano vyjímečné a proč bylo tak sledované. Taky tam byl zajímavý postřeh, jak se v takových velkých chvílích ztratí očekávaní hrdinové, a objeví se ti co nejsou celou dobu vidět. Například ten Theo Fleury, jak věděl že jede na největší střelu svýho života ale neproměnil ji, naopak Svoboda prostě střelil další z mnoha střel, která cíl trefit neměla, a ta střela vyhrála celý turnaj. Nejméně očekávaný střelec povstal. Jak pravil Šimek v jednom citátu: Štěstí, to je když do plného důlku kuliček vy cvrnknete tu poslední. Přesně to byla ta Svobodova trefa. Ještě taková zajímavost, od roku 89 se toho za 10 let otevřeného trhu u nás moc nezměnilo. Lidi nosili pořád stejně hnusný a buranský oblečení :D Ty záběry z náměstí a ulic roku 98 jsou z tohoto pohledu hodně smutný.. ()
Tááák tohle nemá chybu!!! Tleskám-smekám! ()
Ono to v týhle zemi stálo všechno za hovno, ale když se vyhrálo Nagano, tak se vše obrátilo k lepšímu. Lidi proberte se. ()
Na tohle téma se nedá natočit nic špatného.. Stále trvající frustrace Kanaďanů mi vykouzlila blažený úsměv na tváři. Oceňuji i prostor věnovaný komunistické éře. U "Svoboda znamená freedom" jsem brečel jak malé děcko..a to jsem to ani nezažil.. :'( ()
Skvělý dokument! ()
Někomu vlhnou oči u topícího se DiCapria, někomu u topící se sborné ve finále turnaje století. Krásný dokument, díky za něj :) ()
I patos má v životě své místo citace:Tsunami_X ()
Brilantný dokument odhliadnuc od prinávratenia neskutočne silných emócií vtedy 12 ročného chlapca, ktorý so zatajeným dychom sledoval rozprávkový turnaj plný hrdinov z hokejových kartičiek. ()
Reklama