Obsahy(1)
Příběh o dospívání z chudého izraelského letoviska Kirjat Jam. Pro náctiletou Lanu je život v krachující plážové kavárně její matky šedý jako obzor nad mořem, jako písek pláže. Touží utéct do Tel Avivu, ale místo toho musí hlídat malou Tamar. Ospalá atmosféra města se zcela změní, když moře Laně k nohám vyvrhne pohledného novináře. Článkem o mořské víle, který vydá kvůli Laně, probudí ve městě nový život. Může to Laně a její matce dát naději na lepší existenci? Snímek plný poetických obrazů v tlumených barvách mořského pobřeží sugestivně rekonstruuje zážitek dospívání, kdy člověk kypí vzdorem a naštvaností a zároveň je velmi zranitelný. (MFF Karlovy Vary)
(více)Recenze (7)
Sympatický malý film "z ženské ruky", autenticky působící, upřímný a citlivý. (70%) ()
Skvěle zrežírovaný příběh o životních nadějích, přáních, síle představivosti a fantasie. Vynikající atmosféra i vývoj děje, nepostrádající humor, drama, romantiku i krásnou poetiku. Skvěle sehráno a podpořeno nádhernou, vše vyjadřující hudbou. Skladba během závěrečných titulků je obzvláště krásná a celý film skvěle zakončuje. ()
Zdar íránskému filmu! Já toho vlastně o Íránu moc nevím. Vše co znám je z íránských filmů. Těm se v posledních letech moc daří a to je moc dobře. Keren Rafael zůstává i ve svém druhém filmu věrna plážím - a dramatu. V novince "Panny" je ale oproti debutovému kraťasu více prostoru pro jemný humor. Ten nám zprostředkují všichni protagonisté a velmi přirozeně jej snoubí s dramatickými událostmi. Příběh o mořských pannách, který se obejde bez triků a nadpřirozených bytostí. A přesto je v kině příjemně filmově. Woo. ()
Je škoda, že ak už raz za rok dajú u nás v TV izraelský film, musí to byť zrovna indie pocitovka. Ono to má príjemnú atmosféru, ale načo točiť filmy, na ktoré divák už zajtra zabudne? ()
Jen pro začátek: =woody= tenhle film není z Íránu, ale z Izraele. Dobrý, můžem dál. Docela se divím, že se Panny pořád drží v červených číslech, protože takových scénářu o nespokojených teenagerech jsme viděli už spoustu. Ovšem Panny se řadí k takovým, které tak nějak nenásilně plynnou a u kterých se prostě jen opřete, vypnete a necháte se unášet. Navíc to má takový ten exotický šmrnc a humor se snaží držet krok s jistou korektností, která podtrhává nevinnost a také rozpačité sympatie, které budete postupem času chovat k hlavní hrdince. Z tohoto snímku je také dost cítit jistá poetičnost a snaha být jakýmsi druhem metafory a je na každém z vás, co si z něj odnesete. Já proti tomuto snímku nemůžu skoro nic říct, ale pro něj taky nic moc nemám. Stopáž se vyvíjela velmi obezřetně, menší gradace se vyskytne na konci, ale nic, než jen příjemně uvolněný pocit ve mně tento kousek nenechal. KVIFF 2018 ()
Nie som fanúšik štátu Izrael, ale ich kinematografiou veru nepohrdnem. Táto krajina dokáže vyprodukovať vcelku originálne filmy, ktoré majú väčšinou veľký potenciál, ale akosi to vždy viazne na spracovaní. A rovnako to bolo aj u Ein Betulot Bakrayot. Skvelý námet, tajuplné postavy, výborne rozohraný dej, a napokon z toho vzišiel úplne obyčajný film na hranici priemernosti. Škoda toho, malo to určite na viac... ()
Očividne je tam istá podobitosť s filmom Párty Hárd v zmysle pissingu alebo tiež urolagnie, len teraz neviem, kto odkukal od koho sfilmovanie tejto praktiky. Inak je prvá polovica rozbehnutá a má to nabehnuté na plný počet, ale v druhej polovice tomu dochádza para a divák už začína mierne zívať a pozornosť, bohužiaľ, odchádza. Ale tak či tak sa jedná o celkom kvalitné dielo. ()
Reklama