Režie:
Miloš MakovecKamera:
Jaromír HolpuchHudba:
Jan RychlíkHrají:
Vlasta Matulová, Robert Vrchota, Jaroslav Marvan, Meda Valentová, Vladimír Řepa, Jiří Vršťala, Jiří Plachý st., Antonín Holzinger, Josef Kemr, Gustav Nezval (více)Obsahy(1)
Mladá závodní lékařka probudí mezi zaměstnanci opravárenských dílen pražských dopravních podniků zájem o aktivní a pravidelnou sportovní činnost. Svým osobním příkladem je přivede k plnění podmínek Tyršova odznaku zdatnosti. (oficiální text distributora)
Videa (1)
Recenze (27)
Výstižný komentár k filmu poskytol sanitár (J. Kemr): "Puchejř, co bys čekala?". Veru, vznikol zbytočný a nudný ideologický otlak. Bez humoru a normálnej zápletky. Prácou strhaní robotníci montážno-opravárenskej dielne pre električky sa pod Marvanovým vedením, za prispenia drbnutej doktorky nadšenej armádnymi povelmi a disciplínou, a premotivovaného futbalistu, vrhnú do plnenia Tyršovho odznaku zdatnosti. Popritom vyladia svoje drobné morálne pochybenia, ako je chuť na pivo, príliš emotívne povzbudzovanie futbalu, či nedôvera k žene, ako doktorke. Cieľom bolo podporiť spoločnosť v nadšenom kolektívnom zapojení sa do dobrovoľných telovýchovných aktivít. Čo by samo osebe mohlo byť chvályhodné, no rozhodne nie spôsobom aký je ukázaný vo filme Veselý súboj. V rozpore s názvom, nemá ani zamak humoru. Telesné aktivity sú pod bdelým okom dozoru Čs. ľudovej armády. Pri turistike všetci šliapu na čas, oddychu si nedoprajú, čumia na hodinky (čo úplne popiera zmysel a význam zdravotnej prechádzky prírodou). Film vyvoláva falošný dojem, že firemné futbalové zápasy plnia tribúny štadiónov. Na výber športového lídra dozerá triumvirát portrétov Gottwalda, Zápotockého a Stalina (zvrátená obdoba svätej trojice). Vidieť Marvana, nedlho pred dôchodkom, s vzorne zapraveným tielkom v trenkách, ako šplhá na lane na čas, je podobne útrpne strelené, ako nadšený pochod obéznych starších robotníkov, nakladajúcich si dobrovoľne batohy zbytočným nákladom naviac, len aby im cesta vo voľnom čase nebola príliš príjemná. ()
Inu ano. U takových filmů jsem na rozpacích. Takový film měl bavit a baví. Ale pokud by člověk měl posuzovat řemeslo, filmařinu, říkejme tomu jak chceme, není za co dát jedinou hvězdičku. Zároveň se v člověku vybudí obraz komedie PARTA HIC, o pdobrých pětadvacet let mladší. Mimochodem - všimněte si, že se tam relativně málo soudruhuje. Tehdy se ještě počítalo s tím, že tou správnou sjednocenou tělovýchovnou organizací bude Sokol. Proto se v tomhle filmu tolik bratruje a sestruje. ()
Dobová agitka o spřátelených sportovních aktivitách dvou opravárenských dílen. Vzpomínám si, jak si Fanda Mrázek ve filmové postavě pochvaloval: "Jo, jedině píseček, ten se nese, ani ho necítím", když absolvovali pochodovou trasu s několika kg povinné zátěže, přičemž se mu písek vysypával s dírky ve dně batohu, takže došel s prázdným. Kontrolní otázka: Musel pochod opakovat nebo ne? Nebudu prozrazovat, protože se to dozvíte téměř v posledním záběru filmu, jink byste z něj nic neměli. Zkrátka, byl to strašný nervák.:-) ()
Druhý celovečerní film Miloše Makovce tematizoval dobové slučování sportovních organizací pod hlavičkou socialistických závodů. Bývalé tělovýchovné spolky (v tomto případě Sokol) byly začleňovány do podniků za účelem větší kontroly volnočasových aktivit obyvatel a prosazení ideje sportu jako prostředku k utužení zdraví, kolektivu a pracovní morálky zaměstnanců. Propaganda byla v případě Veselého souboje vtělena do příběhu o mladé lékařce pražských dopravních podniků, která nadšeně prosazuje své tělovýchovné ideály i přes odpor starších soudruhů. Ovšem nic se nejí tak horké. Ideologické hledisko v tomto případě zcela selhalo, kritika společnosti se nekoná a jediné, co skutečně zůstává, je poměrně svěží humor a funkční scénář, navzdory době a novým principům československé státní kinematografie. Vedle herců mladé a nejmladší generace se suverénně prosadili také představitelé předválečné komediální tradice (Marvan, Řepa, Pištěk, Mrázek, Plachý a další), kteří si drží svůj zavedený standard. Milovníkům technických kuriozit se pak nabízí cenná příležitost v podobě dokumentace dnes již neexistujících tramvajových souprav a zaznamenání původního zázemí Ústředních dílen Dopravního podniku hlavního města Prahy. Fotbalovým fanouškům pak v několika záběrech připomene, v čem spočívala romantika nedělní kopané. ( -Ponrepo 27/2/13- ) ()
Tento film propagující zdravou tělesnou kondici v práci i ve volném čase byl včetně nové mladé doktorky inspirací pro natočení o čtvrtstoletí mladší komedie Parta hic. Já v něm žádnou agitku nevidím a když, tak rozhodně kvalitativně lepší než ukazuje letošní film roku Kobry a užovky, který je propagandou současného životního stylu – podvodů, lenošení, drog a násilí. Každý z těchto filmů prostě reprezentuje svou dobu a každá doba má svá filmová zrcadla. Veselý souboj je nepříliš veselý film o sportu, práci i lásce s řadou kvalitních herců, ale nic moc hereckými výkony. Příběh je jednoduchý, naivní a pro mne neholdující fotbalu i nudný, bez nějaké dramatičtější zápletky, prostě trochu o ničem. Vtipných situací je málo, snad jen to pochodové cvičení. Taky jsem jako školačka na ně chodila. Pokud by neexistovaly filmy z té doby, tak některé tehdejší aktivity by už naši vnuci vůbec neznali. Na jedno podívání pro vzpomínky dobré. ()
Zajímavosti (4)
- V době natáčení filmu existoval Sokol ještě jako samostatná tělovýchovná organizace, k jeho formálnímu zrušení došlo v prosinci 1952 přijetím zákona o organizaci tělesné výchovy a sportu. Ke zrušení jednotné organizace Sokola došlo v roce 1956 a v březnu 1957 byl zřízen Československý svaz tělesné výchovy a sportu, který existoval až do roku 1990. (Všežrout)
- Odznak TOZ (Tyršův odznak zdatnosti), který se ve filmu snaží cvičenci získat, vycházel ze sovětského GTO (Gotov ktrudu i oborone) a byl zaveden v červenci 1949 k „povzbuzení tělovýchovné činnosti a k všeobecnému zvýšení tělesné, pracovní a branné zdatnosti lidu“ (zákon 187/1949 o státní péči o tělesnou výchovu a sport). (Všežrout)
- Film se natáčel v Praze, například na Rašínově nábřeží. (SONY_)
Reklama