Režie:
Christian VincentScénář:
Christian VincentKamera:
Laurent DaillandHudba:
Claire DenamurHrají:
Fabrice Luchini, Sidse Babett Knudsen, Corinne Masiero, Abdellah Moundy, Victor Pontecorvo, Miss Ming, Michaël Abiteboul, Jennifer Decker, Claire Assali (více)Obsahy(1)
Michel Racine je obávaný soudce: říká se o něm, že je bez srdce, protože zásadně uděluje tresty vyšší než deset let. Mezi kolegy je neoblíbený, kolují o něm různé fámy, ale Racine na to nedbá. Netečný ke všemu, dochází do soudní síně ve svém soudcovském taláru lemovaném hermelínem, jako by mu byla vlastní role neochvějného vykonavatele práva. Jednoho dne se však při procesu s mužem obžalovaným z vraždy objeví mezi přísedícími žena, kterou Racine poznává. Před šesti lety se s ní setkal v sousedním městě v nemocnici, kde ho ošetřila jako lékařka. Nedávno rozvedený soudce náhle ve své osamělosti pocítí potřebu upoutat tu tmavovlasou Dánku s modrýma očima, kterou tehdy neměl odvahu milovat. Tak nastává pozvolná proměna jeho pohledu na věci kolem, a dokonce i na řešený případ. Třebaže dějištěm je převážně soudní síň s jejími rituály, nejde o film o justici, ale o portrét muže, který v sobě objevuje netušené a dosud potlačované vlastnosti. (MFF Karlovy Vary)
(více)Videa (1)
Recenze (7)
Dokonalá symbióza dvou dějových linek: soudní a milostné. Zprvu to vypadá, že soudní proces vedený lehce arogantím (a navíc nachlazeným) prezidentem tribunálu bude jasnou a přísnou záležitostí. Pak si všimneme zájmu tohoto soudce o krásnou lékařku v porotě a druhá dějová linie znovu rozhořené dávné lásky začíná pomalu získávat navrch. Christian Vincent nám nabízí dokonale vyvážený příběh s přesnou režií a výborným Michaelem Abiteboulem a potvrzuje, že Francouzi vztahové filmy prostě umí. Příjemný zážitek na prahu čtyř hvězdiček. ()
Rozjezd byl pomalejší a byla tam troch zbatečné vaty. Ale postupně to začalo být zajímavé a dokázalo to i bavit. V jedné rovině jsme sledovali soudní přelíčení a ve druhé poněkud sebestředného soudce, který se opět snaží najít lásku. Obě témata samozřejmě nejsou nijak novátorská a filmů ze soudního prostředí už bylo natočeno mnoho, ale dohromady to docela dobře fungovalo. Viděno na 51. KVIFF, dávám 65%. ()
Nenáročný, mírně nadprůměrný film ze soudní síně, který na mě v žádném směru nefungoval jako komedie v tom pravém slova a jako drama vlastně také nepřinesl žádný výraznější zážitek, který bych si zapamatoval na delší dobu. Alespoň zatím mám takový pocit... Samotný banální případ byl zpracován poněkud nevýrazným způsobem, nevtáhl mě a nevzbudil ve mě napětí a velký zájem nad jeho vyústěním. Na druhou stranu ke cti snímku určitě budiž přičteny skvělé herecké výkony v hlavní dvojici a také nevtíravé zpracování romantické linky, která asi nejvíc dodává Taláru tu příjemnou lidskost. Povídání mezi Luchinim a Knudsenovou v restauraci po odročení procesu je takovým nenápadným vrcholem, který naplno zapaluje světýlko v momentálně nepříznivém životě pana soudce, ale vlastně tak trochu i celému filmu. [65%] ()
51. KVIFF - nic proti ničemu. Příjemný lidský film, mezi těmi tíživými dramaty vítané nenáročné odlehčení, ale po pár dnech nebudu vědět, že jsem to viděl. ()
Na mě přece jen trochu moc ukecané a hlavně ukázka toho, že film z právního prostředí, anebo přímo od soudu, mohou celkem nudit. I když mezi herci cítíte nějakou tu chemii, do scény se to nedaří plně přenést a já jsem po několika desítkách minut zjistil, že mě příliš nebaví snímek sledovat a že je mi jedno, jak skončí. ()
Reklama