Režie:
Christian CarionKamera:
Pierre CottereauHudba:
Ennio MorriconeHrají:
August Diehl, Olivier Gourmet, Mathilde Seigner, Alice Isaaz, Matthew Rhys, Thomas Schmauser, Jacques Bonnaffé, Mike Hoffmann, Laurent Gerra (více)Obsahy(1)
Květen roku 1940. Aby se vyhnuli hrozící německé invazi, opouštějí obyvatelé vesničky v severní Francii své domovy, stejně jako miliony jejich spoluobčanů. Německý chlapec Max cestuje s nimi. Jeho otec Hans se postavil proti nacistickému režimu a byl uvězněn v Arrasu za to, že lhal o své národnosti. Hans je nakonec osvobozen a vydává se hledat svého syna v doprovodu skotského vojáka, který se snaží dostat zpátky domů. (Cinemax)
(více)Videa (10)
Recenze (15)
Doufám, že se ještě dožiji toho, že bude tento a podobné filmy (ať německé nebo francouzské) považovány za podobnou "agitku" jako většina sovětských filmů do perestrojky. Už jinde jsem popsal proč, ale udělám to stručně i zde. Jde o vytvoření paradigmatu (dle Wikipedie "obecně přijímaného schématu"), že Francouzi se během války chovali korektně (až na pár lichvářů) a Němci vlastně válku (taky) vyhráli, protože porazili nacismus. Ale, jak to v podobných případech bývá, ideologie a inspirace se nekamarádí. Průběh filmu je "nestabilní a plný vaty", zápletka "laciná", obrázky "žánrové", hudba "pořád stejný Morricone", zkrátka něco jako Gambrinus - nikomu to moc nechutná, ale pít se to dá. ()
Zajímavý dobrodružný, dramatický příběh, který můžeme v podstatě zařadit jako road movie uprchlíků, kteří se snaží zachránit před postupující německou frontou. O jejich peripetiích je tento film. A rozhodně není špatný. Jen zapadne za celou řadu obdobných válečných témat, které jsme ale viděli již zpracované daleko lépe typu: Běž chlapče běž, Jdi a dívej se, Město 44, Pianista a jiné. Jeho dramatická rovina zde není díky bohu tak patetická, bohužel ale ani tak napínavá. A čím tedy ve výsledku tento snímek je? Průměrnou podívanou s několika světlými pasážemi, na kterou se rádi podíváte u žehlení či při čekání na návštěvu, ale rozhodně jí nevěnujete svůj čas cíleně a opakovaně. 70% ()
Pre Christiana Cariona bolo takmer prioritou natočiť film o francúzskom exodu z roku 1940, pretože jeho matka bola súčasťou tohto presunu zo severu na juh. Tento exodus sa týkal 8 miliónov Francúzov, ktorí utekali pred Wehrmachtom, ktorý v krátkej dobe obsadil celé severné Francúzsko. Opisuje bezhlavý útek civilných obyvateľov z miest a dedín, všeobecnú paniku, vzájomnú nevraživosť, ohromenie, sklamanie, strach z prichádzajúcich Nemcov ale aj ústup zvyškov francúzskej armády. Vo filme je dobre spracovaný všeobecný chaos a zmätok, ktorý všade zavládol. Prostredníctvom hlavných protagonistov filmu nám zachytáva film celú paletu ľudských reakcií a myšlienok v napätých a často životu nebezpečných situáciách. Reálne ukázal na násilie vojny a všetky tie hrozné veci, ktoré sa ľudia museli naučiť, aby prežili vo vojnovom stave. Na druhej strane poukazuje na prejavy solidarity a nový obzor pre ľudí, ktorí predtým nikdy neopustil hranice ich dediny. V čase mieru by títo ľudia nikdy neprišli do kontaktu, ale vojna ignorovala nielen zemepisné, ale aj spoločenské hranice. V tom biednom a nespočetnom dave nebolo nič ľudské, podobal sa stádu na bezhlavom úteku. Mnohí z utečencov ani nevedeli, prečo utekajú, lebo celé Francúzsko horelo a nebezpečenstvo číhalo všade. Veľké množstvo civilistov bolo zabitých na cestách v rámci častých nemeckých útokov zo strany lietadiel. Vtedy dochádzalo k veľkému rozptýleniu rodín a tak veľké množstvo deti spätne nenachádzalo svoje rodiny. Mnoho mesiacov po tomto francúzskom Exoduse boli noviny plné hľadaných príbuzných alebo deti. Viac ako 90 tisíc deti sa v tom období stalo sirotami. Viac ako 3/5 Francúzska pripadlo Hitlerovi a na okupačné náklady muselo Francúzsko platiť zo začiatku 400 a potom 500 miliónov frankov denne. Film je historický úplne presný a zaoberá sa len jednou z mnoho zaujímavých udalosti z obdobia 2. svetovej vojny. ()
Človek by ani neveril, ako sa s ním osud dokáže pohrať. V dobe, keď riešim každodennosť a evakuáciu u nás v 1944 mi príde do cesty film, kde sa to isté rieši vo Francúzsku o pár rokov skôr. Priepastné rozdiely, výsledok rovnaký. Túžba zachrániť sa, donútení všetko zanechať a brať len to najpotrebnejšie. Keď do toho pridáte nejaký príbeh, zápletku, Divíziu Duchov, niekoľko Nemcov v uniformách a dopravných prostriedkoch, dostanete toto. Trochu dlhé, trochu nezáživné, ale v konečnom dôsledku poučné a podávajúce pohľad na vojnu aj zo strany civilov. 3 z 5 ()
Vo filme boli dve dejové línie. Jedna o úteku oyvateľov celej francúzskej dediny pred Nemcami na Juh (zbytočné, aj tak ich napokon Nemci dostihli) druha línia o otcovi (nemecký antifašista na úteku) ktorý v tom virvare stratil sedemočného syna. Zaujímavý francúzsky snímok dramatický a smutný. Zaujímavá bola voľba hudby, kým nemeckú líniu podfarbovali tóny Schubertovej serenády Leise flehen meine Lieder, Durch die Nacht zu dir;...., tak nostalgický príbeh francúzov na úteku podfarbovala hudba a Ennio Morricone . ()
Galerie (19)
Zajímavosti (1)
- Vojáci Britského expedičního sboru (BEF) jsou převážně vybaveni americkými samopaly Thompson M1A1 ráže 11,43 mm. Britská armáda skutečně na začátku války převzala do své výzboje určité množství Thompsonů - varianty M1928 s charakteristickým 50ti ranným bubnovým zásobníkem. Verze M1A1 ve filmu odehrávajícím se v květnu 1940 se začala vyrábět až v říjnu 1942. (bejkovec)
Reklama