Tvůrci:
Mike FlanaganHudba:
The Newton BrothersHrají:
Carla Gugino, Michiel Huisman, Elizabeth Reaser, Henry Thomas, Paxton Singleton, Victoria Pedretti, Mckenna Grace, Oliver Jackson-Cohen, Kate Siegel (více)VOD (1)
Série(2) / Epizody(19)
-
Dům na kopci (2018) - 10 epizod
-
Záhadné sídlo Bly (2020) - 9 epizod
Obsahy(1)
Dej tohto seriálu z dielne Netflixu sa odohráva okolo 7 člennej rodiny Craineových, ktorí v minulosti bývali v záhadnom starom dome zvanom Hill House. V jednu osudnú noc po čudnej smrti matky vezme vystrašený otec rodiny všetkých svojich päť detí narýchlo preč z domu a už nikdy sa tam nevráti. Navyše, deťom o smrti ich mamy odmietne čokoľvek povedať. Po 26 rokoch za podivných okolností spácha samovraždu jeden zo súrodencov a ostatní musia konečne začať čeliť svojim démonom, ako aj zlu v Hill House, ktoré s nimi zďaleka neskončilo. (Lapedro)
(více)Videa (3)
Recenze (241)
1. série Tomuhle já říkám konečně čistokrevný seriálový hororový počin. Flanagan se občas vytáhnout umí, i když jeho styl není zrovna můj cup of tea, protože má tendenci své horory převádět do rodinných dramat a často vybírá až krajně nesympatické protagonisty. V The Haunting ale funguje všechno na jedničku. Scénář, tempo, herecké výkony, dramatická linie, časové prolínání ale co hlavně, hororová stránka a mrazivé scény. Tenhle seriál je sice trochu komplikovaný a chce si to pořádně ujasnit v postavách, ale pokud nebudete sledovat epizody s velkým odstupem, zaručuju, že dostanete atmosferický, hutný zážitek, který budete mít ještě dlouho v paměti. Snad bude druhá série kvalitativně stejná. Těším se. 2. série Bly Manor bylo jako na houpačce. Každý díl mě bavil úplně jinak, takže celá tato série byla oproti Hill House dost nekonzistentní, což mě štvalo asi nejvíc. Vždycky mě nějaký díl hrozně bavil a z dalšího jsem měla zase rozpaky, ba dokonce jsem se nudila. Herecky to bylo ale super. Victoria Pedretti se mi vryla pod kůži a bylo skvělý hádat, co se s ní bude dál dít. To je další věc na téhle sérii, je strašně těžké jí předpovídat. Někdy jsem nevěděla pořádně, jestli jsem v obraze. Na druhou stranu je tam dost věcí, které si tak nějak zasloužily dovysvětlení, nebo aby se jim věnovalo více pozornosti. Přišlo mi, že se každou chvíli otevřela nějaká nová kapitolka, aniž by se dokončila ta předešlá. Tím se dostávám k tomu, že některé ty linie byly zdlouhavé a nezáživné. Hill House měl prostě asi větší spád a držel se tak nějak pořád na jedné koleji, za to Bly Manor neustále odbíhalo do různorodých koutů. Netvrdím, že to bylo špatně a byla jsem na to tak nějak nachystaná, protože Flanaganův rukopis už mám nastudovaný poměrně slušně a ne vždy ho dokážu řádně zkonzumovat. Režijně je to ale skvělý, exteriéry a interiéry byly radost, ale po hororové stránce bych asi ještě řádně přitlačila. ()
V dnešní době už mě v seriálové tvorbě osloví vážně máloco, jelikož všechno je buď vyloženě stupidní, předvídatelné, nezajímavé nebo prostě nudné a proto si vybírám už jen vyloženě to, co má vážně potenciál mě udržet až do konce a má to aspoň stejnou kvalitu v průběhu celé série. Tohle je přesně ono. Netflix to prostě umí a produkuje vážně ojedinělé seriálové pecky. Atmosféra tohoto seriálu je prostě naprosto výjímečná a to jakým způsobem se odkrývájí jednotlivé dílky celé Hill House skládačky, je naprosto famózní. Počínaje prolínáním časových linií, tak konče mindfuckovými pasážemi. Hororový feel není dáván na sílu ba naopak, člověk musí sledovat všechno v pozadí a nečeká, co kde vykoukne nebo se objeví a to přídává na nejistotě mnohem víc. Herecké obsazení sedlo neskutečně skvěle a každou z postav si prostě oblíbíte, protože jsou to sympaťáci a to charisma tam prostě je. Seriálová bomba tohoto roku a rozhodně jeden z nejlepších seriálů, které jsem doposud viděl. Dejte mu šanci, ikdyž mírný horor není váš šálek, fakticky nebudete litovat. A ghost can be a lot of things. A memory, a daydream, a secret. Grief, anger, guilt. But, in my experience, most times they're just what we want to see. ()
Prvá séria za mnou a musím povedať že The Haunting of Hill House je maximálne komplexnou štúdiou strachu a ľudskej psychiky so sympatickým posolstvom. Ide vskutku o žánrovú lahôdku so skvelým a presvedčivým hereckým ansámblom, ktorá sa zaryje do pamäti ešte na nemalú chvíľu. 1.séria ponúka plejádu postáv s absolútne bravúrne napísanými charaktermi. Nechýba žiaden detail, všetky motivácie fungujú na maximum a sú uveriteľné. Vďaka tejto výhode si divák môže nájsť svoju obľúbenú postavu alebo tú, s ktorou sa najviac stotožní, teda sa v nej určitým spôsobom nájde. Najviac charakteristickým prvkom Flanaganovho najnovšieho diela je miestami až dychberúca znepokojivá, desivá, temná až depresívna atmosféra. ()
90%. The Haunting se pro mě stal dalším důkazem, že by divák neměl dát na haló efekt a vzdávat seriál po prvotním dojmu. První dva díly mě totiž vůbec nepřesvědčily, což bylo způsobeno jednak tím, že mě skutečně nebavily, a jednak tím, že jsem obecně celkem alergický na horory všeho typu, kde se objevují samoúčelné lekačky na efekt a podobné čistě estetické prvky, aniž by narace vedla k hlubšímu poznání či katarzi. The Haunting se ale rozjíždí pomalu, abyste až po čase zjistili, že pravděpodobně všechno souvisí se vším, a že dokonce i tyto účelové efektní lekačky tu nejsou jen na efekt, ale naopak mají své neodmyslitelné místo v celkovém příběhu. To bylo velmi příjemné zjištění, protože teprve pak jsem si mohl začít užívat tu zvolna gradující psychologickou hru, která někdy v polovině série vygradovala do zcela mimořádné atmosféry, jež už mě až do titulek posledního dílu nepustila. The Haunting se na první pohled tváří jako horor a bez znalosti narace a příběhů jednotlivých postav jej tak pravděpodobně budete vnímat, protože hojně využívá hororových prvků, ale při pečlivém sledování zjistíte, že spíše než o horor s prvky psychologického melodramatu jde o psychologické melodrama (bez pejorativního vyznění toho pojmu) s prvky hororu, které jen doplňují napjatou a dusivou atmosféru celého příběhu. Sofistikovanost a síla celé metanarace společně s naprosto fantasticky napsanými (i zahranými) postavami vytváří přesně to prostředí, které chcete u psychologického dramatu vidět, až jsem chvíli uvažoval, jestli bych si The Haunting neužil ještě víc, kdyby se obešel právě bez onoho hororového rámce, jež v těchto případech povětšinou považuji za zbytečný. Dospěl jsem k tomu, že nikoliv, protože v tomto případě prvky hororu ladí celkové vyznění dílčích subpříběhů a výrazně zvyšují celkové genius loci onoho Hill House (ale i ostatních lokací jako Shirleyiny pitevny ad.), který se po shlédnutí posledního dílu stává spíše hluboce rozporuplným místem plným emocí, než dalším rádoby strašidelným domem. A to je velmi příjemná změna, která, společně s geniálně vystavěným, kombinovaným a propojeným příběhem plným reálných emocí a realistických motivací postav, dělá z The Haunting dle mého nejlepší psychologický (ano, nikoli hororový) seriál moderní doby a definuje zcela nový žánr hororů. Dosud totiž horory sloužily primárně jako horory, na nichž byl vystaven příběh, zkrátka proto, aby tam nějaký byl. The Haunting má perfektní příběh, na němž vystavil hororový rámec, a to prostě a jednoduše funguje. O dokonale mysteriózní atmosféře, vtahující režii, fascinujících dialozích a skvělém načasování zmiňovaných hororových prvků vůbec nemluvě, tam The Haunting exceluje naprosto zkušeně; myslím, že co se týče intelektuální vrstvy nemrtvých, ještě nikdy v minulosti nebyl překryv mezi trojrozměrnou a duchařskou dimenzí tak stylový. Velmi příjemné překvapení, které se mi z paměti rozhodně nevytratí jako kdejaký laciný horor. Po druhé projekci celé série se navíc musím pozastavit ještě nad jedním aspektem, který jsem prve spíše míjel a až nyní jsem měl šanci užít si ho díky znalosti reálií hned od počátku. Tvůrci dokázali neuvěřitelně realistickým způsobem vystavět dospělé fáze postav na těch dětských a traumata interpretovaná v době pobytu v domě jsou úžasně přenesená do současnosti ve formě mnoha různých psychologických (až psychiatrických) emocí a odchylek, jejichž patologie zcela odpovídá přirozenému vývoji. Díky tomu máte dojem, jako byste znali i ony části života postav, které v seriálu nevidíme (Shirley vypořádávající se se smrtí svou přísně racionální povahou prostřednictvím pohřebnictví jako racionálního nástroje smrti, Luke podléhající stínům minulosti vzhledem ke své bojácné povaze, Theo projektující svou senzitivitu do své kariéry ad.). Tato sofistikovanost dává divákovi ohromný prostor k tomu získat si k postavám a celé metanaraci značný vztah, a to je něco, co je v deseti dílech paradoxně možná složitější, než u dvouhodinového filmu, protože pětinásobná délka dává tvůrcům pětinásobnou možnost šlápnout vedle. Nestalo se. Bez špetky přehánění považuji vývoj charakterů a jejich věrohodnost za nejvíce fascinující od dob Waltera Whitea a Jesseho Pinkmana a celou první sérii The Haunting za absolutní žánrový masterpiece. Laťka pro druhou sérii je hodně vysoko, nu což? () (méně) (více)
Přes pomalý, ale přesto velice poutavý začátek se postupem času začalo rozklíčovávat něco z čeho jsem byl nadšený. Takové rodinné hororové drámo. Emocionální, mrazivý, depresivní a vlastně i celkem psychologický a skvěle natočený seriál. Nečekejte laciné lekačky, tady je to úplně o něčem jiném. Nemyslel jsem si, že mě duchařina může takhle zaujmout, protože jsem viděl spoustu hororů na toto téma, ale tady bylo něco navíc. No, takovej dům nechcete. ()
Galerie (127)
Photo © Netflix
![The Haunting - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/163/049/163049309_4417c7.jpg)
Zajímavosti (39)
- V hotelovém pokoji, do kterého přijdou Luke (Oliver Jackson-Cohen) a Joey (Anna Enger Ritch), je obraz s modrým motýlem, odkazující na film Zlo nikdy nespí (2016) od Mika Flanagana. (NiWi)
- V epizodě se objeví narážka na film Mary Poppins (1964) a dále je zde zmíněn film Bílé Vánoce (1954). (Duoscop)
- Na konci epizody hraje píseň „I Shall Believe“ od Sheryl Crow. (Duoscop)
Reklama