Režie:
Paul MazurskyKamera:
Fred MurphyHudba:
Marc ShaimanHrají:
Bette Midler, Woody Allen, Bill Irwin, Paul Mazursky, Fabio, Anne Lockhart, Marc Shaiman, Joan Delaney, Tichina Arnold, Rob Moretti, Stuart H. Pappé (více)Obsahy(1)
Manželé Nick a Debbie Fiferovi pošlou děti na lyžařský výlet a mají před sebou celý den jen pro sebe. Je šestnácté výročí jejich svatby a oni začnou oslavovat nákupem dárků ve velkém obchodním centru. Právě vrcholí předvánoční nákupní horečka a Fiferovi se prodírají davy lidí. Uprostřed všeho toho rumraje a veselých vánočních melodií si Nick najde chvíli na důvěrný rozhovor... a řekně Debbii, že jí byl půl roku nevěrný s jakousi pětadvacetiletou dívkou. Tím se naplno projeví krize, ve které oba manželé dosud žili. Jen díky shodě okolností si oba všechno vyříkají, usmíří se a v místním kině se dokonce pomilují. Jenže tím jejich svérázné drama nekončí: Debbie má pro Nicka také jedno přiznání...
Komedie o peripetiích jednoho obyčejného manželského páru je dílem režiséra Paula Mazurského. V originále se film jmenuje Scény z obchoďáku, což je ironická parafráze slavného filmu Ingmara Bergmana Scény z manželského života. Snímek se stal příležitostí pro herecký koncert Bette Midlerové a Woodyho Allena, jenž se jen sporadicky objevuje ve filmech jiných režisérů. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (22)
Vidno, že toto nepísal Woody, niektoré veci na neho sedia, ale tým dialógom chýba jeho ľahkosť a vtip. Celý film ako rozhovor manželov o nevere v jednom obchoďáku, to je na film proste málo. Dá sa vydržať prvá polhodina, potom to už ide dole vodou a chcelo to posunúť sa niekam inam (tématicky aj priestorovo). ()
Takový normální Woody, že vám ani nepřijde, že tentokrát nerežíroval. I když kdoví, jestli v tom taky neměl prsty. Souhlasím s Enšpíglem, že i tahle kulometná palba (mimochodem, zažil jsem opravdu poctivé titulky, kromě doslovných přepisů rozhovoru těch dvou jsou tam ještě vypsána slova všech písní, znějících na pozadí) začne být postupně nudná. Bude to znít tentokrát nepatřičně, ale zkracoval bych. Takové počasí bych chtěl na Vánoce začít. Legrační (a zároveň smutné) je, že všechno, co se ve filmu objevuje, už dorazilo i k "nám"- stačí se před Štědrým dnem projet kolem Vaňkovky. A kdo v roce 1994 znal sushi nebo multiplex? ()
Oceňuji vystavění a námět. Konverzačku z nákupního centra jsem snad ještě nikdy neviděl (:D) a sám o sobě jsem se na něco takového těšil. Námět odhalení a řešení manželské krize v nákupním centru před Vánoci mi přišel pro Woodyho Allena celkově zajímavý a notabene v závěru adventu v nákupním období vděčný...Těšil jsem se i na prostě na vánoční film s Woodym Allenem (:D)...a zajímavou atmosféru to určitě mělo. Člověk se tak může s hlavní dvojkou za chvíli cítit uprostřed nákupů a vyčítání taky a už jenom čeká než zaběhnou ještě na trhy na svařák (:D.) Takže skvělý tip na lokace k řešení manželské krize (:D). Unikátním prostředím , závalem dialogů (které tentokrát skutečně nenapsal Woody, ale scénář mu jich nabízí i tak dost, i když hlášek pravda trochu méně) a Woodym, který dokázal samozřejmě zachránit i případné slabé díry scénáře mě to bavilo. Jenom bych se nebál dopsat k žánru komedie i drama. Chytlavá konverzační hříčka, u které ani nevadí, že skončí stejně tak jako už několikrát v průběhu začala...protože vztah hlavní dvojice tady už prostě byl takový nevyzpytatelný, neurotický. Jak taky jinak... Tak hezký závěr adventu, přeji. Jsem duševní mrzák schopný čehokoli ()
Přinejlepším k pousmání... Woody Allen v cizích projektech mi vůbec nevadí, naopak, uměřená volba takových děl většinou přinesla originální zážitek. Konkrétní dobu či styl, v nichž by se excentrik třeba necítil úplně svůj, sedíc na obou židlích, nechal zrežírovat povolanějším; nezastupitelnou figuru však se všemi „dispozicemi“ propůjčil (viz. Na titulní straně). Jenže tento film jednoduše dělá věc přesně opačnou. Připomíná nevydařený klon Allenových osvědčených metod. Komplet, od režie až po užitou hudbu. Třeba jazz plní převážně funkci podkresu (nepočítám početné vystupující a jejich růzorodou muziku v průběhu), jenže není náladotvorný a schází mu větší zdůvodnění pro vybraný záběr. Neúnavný Allen ze sebe tahá často křečovité narážky, jimž chybí větší kousavost (čest výjimkám → ovšem ve filmu, kde se neustále mluví, půl tucet pousmání neuspokojí). O to originálnější je prostředí a situace postav. Otec Allen sdílí lože (doslova) nikoli se zadumanou intelektuálkou, ale seberealizující matrónou (výborně zvolená Bette Midler) a významnou část filmu zachovává jednotu místa a času. Sloganovité větičky o narativní struktuře si nechme od cesty, jen je zajímavé, jak moc postava Allena působí jako ve vlastním převráceném světě. Je to on, jen je všechno jinak. Celý zbytek stále se obměňujíích situací v obchodním domě pak může být pro schopného sociologa hezkým oříškem na sychravý večer. Najde několik trefných narážek a plytký humor mu v rozboru vadit nebude. P.S. - aby bylo jasné, oba herci si výborně rozumí a jsou rovnocenní po všech stránkách, v tom vůbec není potíž... ()
Trochu už mě toto téma ve filmu nudí. Manžel a manželka, navenek spokojený život, pak příjde krize (an, oba jsou si navzájem nevěrní, o čemž protějšek neměl tušení) a pak se zase vše vrátí do normálních kolejí. Jak sladké, brrr. Nejvíc mne pobavil tajný milenec paní psycholožky (pochopitelně zaměřené na manželské problémy, haha) čechoslovák jménem Hans Clava - hahaha. ()
Reklama