Režie:
Jiří MenzelKamera:
Jiří MacákHudba:
Jiří ŠustHrají:
Rudolf Hrušínský, Jaromír Hanzlík, Josef Somr, Petr Čepek, Miloslav Štibich, Petr Brukner, Rudolf Hrušínský ml., Eugen Jegorov, Bořík Procházka (více)Obsahy(1)
Nezapomenutelný spor dvou mysliveckých spolků nad zastřeleným kancem... Filmová adaptace povídkové knihy Bohumila Hrabala Slavnosti sněženek byla natočena v roce 1983. Jednotlivé povídky jsou vlastně portrétními miniaturami sousedů, s nimiž Bohumil Hrabal žil uprostřed ojedinělé chatové oblasti v Kersku nedaleko Prahy. Většina těchto literárních postav má svůj reálný a živý předobraz. S neopakovatelným vypravěčským stylem spisovatele a skvělou profesionální technikou režiséra se před očima diváků rozvíjí nostalgická, ale především hluboce lidská freska žánrových příběhů lidí a lidiček žijících v Polabí. Znovu tak ožívají pan Franc, Leli, rodina hostinského z Hájenky a nezapomenutelný příběh sporu dvou mysliveckých jednot nad zastřeleným kancem. Ve filmu se snoubí poetično s realistickým popisem, stylizovaná nadsázka s humornou drobnokresbou, události veselé s událostmi smutnými. Za zmínku stojí, že vedle známých herců – Rudolfa Hrušínského, Jaromíra Hanzlíka, Josefa Somra, Petra Čepka a Jiřího Schmitzera, se tu v epizodních rolích objevují kromě autora samotného i dva významní čeští režiséři: Jiří Krejčík jako věčně hladový pan Karel a František Vláčil v roli starého myslivce. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (704)
97% - Slavnosti sněženek mě velmi oslovily. Už začátek upoutal mou pozornost krásnou hudbou Jiřího Šusta, která jako by mě okamžitě vtáhla do děje, a jako bych díky ní přesně věděl, z jakého úhlu pohledu já, coby nezávislý pozorovatel vše vidím, a jakou mám při tom náladu. Dále se rozehraje překrásná přehlídka lidských malých starostí, jež jsou v dojemných kontrastech střídány záběry na přírodu. Na úplném konci, při stoupání kamery, jsem vždy přeplněn všemi emocemi. Jednak dojetí z nádherného filmu, ale i smutek, že se takové filmy už dnes netočí, a že Jiří Menzel tak dlouho čeká na scénář hodný jeho režisérských kvalit... ()
„Přátelé, já vám vopravdu nevim. Já bych vám to neradil. Já totiž všecko sežeru. Já když du z práce, tak celou hodinu nakupuju. Plnou tašku toho nesu. Deset deka salámu, deset támhletoho, patnáct deka slezský tlačenky, dvacet deka vobyčejný, trošku majonézy a kyselý ryby, ty já strašně rád. A já jak už to vidim za výkladem, tak na to dostanu tak strašnou chuť, že až z toho zeslábnu. A tak rychle nakoupim a du domů, ale to nejdu, to já utíkám. A doma to všechno sežerem. Díváme se na televizi, a já pak šahám, šahám a žeru, až na stole nezbyde nic. `Tak už sem to sežral` povídám, a dem spát. Ale vo půlnoci se hlady probudim a zápasim se svým svědomím. A pak si řeknu: `Hovno!` Du do špajzky, uříznu půlku salámu a tu půlku žeru v posteli. Manželka ze spaní říká: `Jen ať mi neumastíš peřiny!` a spí dál. A já taky du spát, ale za hodinu se zase probudim a už to nevydržim, vstanu a du sežrat tu druhou půlku salámu. A tak to de až do rána. To pak snídám vepřovej bůček. Jak vám říkám, přátelé, nevim, nevim.“ anebo rozhovor -Leli: „Tak v tomhle sem se překonal. Jedna bota mě stála 5 korun. Umluvil jsem je. Utopil jsem jejich námitky přívalem mý vůle, až jí podlehl i sám vedoucí Vetery.“ -Franc: „A nejsou všecky levý?“ -Leli: „No, jasně, že sou levý, jináč by ste je přece nemoh koupit tak lacino. Jedny si vode mě vezměte. To není na přespolní běh, ale do dílny na stání u verkštatu, aby nezáblo.“ ()
Hrabalova poetika přetrvá věčně... Velmi pomalý začátek se brzy promění ve sled humorných minipříběhů, které jak praví obsah, mají reálný základ. Některé hlášky zlidověly a dodnes je vidíme a slyšíme všude kolem nás i na sociálních sítích. Spor mezi šípkovou omáčkou a zelím asi nelze nikdy pořádně rozhodnout :-) ()
Nedokážu si představit u adaptace Bohumila Hrabala nikoho jiného v režisérském křesle než Jiřího Menzela. Opět dokázal zachytit podstatu knihy, drobnokresbu postav a línou atmosféru venkova. Líbila se mi postava Jaromíra Hanzlíka s jeho" No nekupte to, když je to tak levný". S filmem souvisí řada dnes již legendárních hlášek a postav, už jen díky tomu si zaslouží být řazen ke klenotům české kinematografie. ()
Perfektní spojení Menzela a Hrabala. Což se osvědčilo několikrát. Slavnosti sněženek je česká zlatá klasika. Film o ničem a o všem. Celým dějem hýbe zabití jednoho kance a myslivecké hody v hájence. Skvěle obsazené, krásně napsané, decentně zrežírované a hlavně plné legendárních hlášek. Nechybí samozřejmě ani Zdeněk Svěrák s jeho klasickou a typickou rolí. Krásný melancholický film, který pochopí jen našinec. A u vzpomínání nechybí ani smutný konec. Jsem vděčný, že na Netflixu jsou i takovéhle filmy. (80 %) ()
Galerie (24)
Zajímavosti (39)
- Postava akademického malíře Junka (Ferdinand Havlík) je inspirována skutečným umělcem Václavem Junkem (1913–1976), který měl v Kersku chatu. (navabaca)
- V den, kdy se natáčela scéna s kancem, zemřel sovětský prezident Leonid Iljič Brežněv. (M.B)
- Když Leli (Jaromír Hanzlík) rozebírá trabanta, má špinavé ruce. V dalším záběru je má naprosto čisté. (carott)
Reklama