Obsahy(1)
Detektivní triptych Zločin v dívčí škole je adaptací povídek Josefa Škvoreckého. Podle Ladislava Rychmana, který se vedle Ivo Nováka a Jiřího Menzela chopil režie jedné z povídek, chápe Josef Škvorecký detektivku "jako hru, němě dohodnutou s divákem, který se raději stává spoluluštitelem rébusu než pozorovatelem předstírané reality a může tak popustit uzdu své fantazii"... První dvě povídky ("Smrt na Jehle" a "Jak se koupe žena") jsou vážně míněné příběhy rafinovaných vražd. Třetí, podle níž byl nazván celý film, je vtipně nadnesená ironizující historka. Povídky spojuje postava vyšetřovatele – poručíka Borůvky, zvaného mezi přáteli Bublina. Již svým zjevem je Borůvka pravým opakem známých hrdinů světové detektivní literatury. Je to nenápadný, obtloustlý človíček, fyzicky neobratný, s charakteristickým zadrháváním v řeči. Pod nenápadným zevnějškem však skrývá mimořádně bystrého ducha. Roli poručíka Borůvky si s chutí zahrál Lubomír Lipský, vedle něho se ve filmu objevili Petr Kostka, Jana Gýrová, František Miška, Karla Chadimová, Pavla Maršálková, Jiřina Štěpničková, Věra Křesadlová nebo Jiří Kodet. (Česká televize)
(více)Recenze (66)
Knihu jsem četl před pár lety pořád dokola a dokola, protože jsem se nemohl nabažit Škvoreckého spisovatelského umění - jak přirozeně umí vyprávět, jak skvěle pracuje zejména s náznakovými, napřímo nevyřčenými vtipy. Nedávno jsem viděl tento film a bohužel, atmosféra z knihy se na plátno přenést vůbec nepodařila. Lipského mám jako herce rád, ale do téhle role se vůbec nehodil. V předloze byl poručík Borůvka těžce melancholický, usmýkaný svými komplexy a nepříliš přátelským rodinným prostředím, představovaným zejména dominantní náročnou manželkou, takže se není co divit, že měl každou chvíli na tváři hluboký výraz smutku. Lipský, při vší vůli, hrál spíše svého tradičního rychle mluvícího mělkého popletu a jeho řídké chvíle neveselosti byly zcela nedůvěryhodné. Krásnou příslušnici jsem si představoval krásnější a Zuzanku né jako chodící mrtvolu. No a poslední povídka, podle které se celý film jmenuje, tak ta má s knihou společný pouze název, a taky je to na její úrovni vidět. ()
Borůvka je v první povídce oslovován „soudruhu poručíku“, ve druhé „soudruhu komisaři“, v poslední už „pane komisaři“. Nějaká šifra? Nevím. Na to, že jde o prachobyčejné kriminálky a na to, že šerloka tu dělá Lipský, hezký film. V první povídce je sice vrah jasný už při prvním poručíkově rozhovoru s ním (té režisérské nezdrženlivosti!), ale o to vůbec nejde. Drama na skále bylo jako na skále, v dívčí škole to bylo jako v dívčí škole a v dámských sprchách... no tak do toho nikomu nic není. Ostatně teprve scéna šmírování sprchující se Chadimové definitivně odstranila moje pochybnosti o knedlíkovi Lipském jako nejvhodnějším por. Borůvkovi (té bezelstnosti!). Naopak zcela přebytečného Přeučila bych vyměnil a Řehoř jako vilný ředitel divadla, to snad ne. Kostka čím mladší, tím lepší, Chadimová báječná borůvkagirl. Fotografické postavy v jednom „záběru“ v popředí na skále rehabilitovány pozdějším Borůvkovým převlékáním u jedoucího auta – beru. Ale co ta dechovka při lezení na skálu bezprostředně po titulcích (při nichž zněla Liškova skvěle znepokojivá cosi-jako-hudba)? Co to „vtipné“ Borůvkovo šlapání si na jazyk? Kde je jeho smutek (viz název předlohy)? A hlavně: co ta poslední povídka? To bylo opravdu jako zlý sen. Jakoby Menzel nedokázal krotit chuť natočit něco „zajímavějšího“, čímž celou sérii zbořil. Jako samostatný film by praštěná parodie na viktoriánský internát exponující a současně kompromitující „démoničnost“ soudobých slečen mohla mít něco do sebe, ne tak v Borůvkovi. A když už jsem si v závěru myslel, že to je vlastně vhodné vyústění a konečně se dovídám o „Smutku poručíka Borůvky“ (nejen kvůli konečnému odhalení, ale i pro tu „romantičnost“ rádobypachatelek a nakonec vlastně i skutečných vrahů z prvních dvou povídek), Menzel to celé zazdil přiblblým finálním „hahahaha diváku“. ()
KNIHA SMUTEK PORUČÍKA BORŮVKY, STRANA 240 - "Čekáte na někoho?" Poručík si přisedl. "Ne. Vlastně ano. Ale on už asi nepřijde." Zašilhala po hodinách na stěně. Poručík zesmutněl. "Ne, nepřijde." Tři povídky o tělnatém kriminalistovi, kterému zločiny vhání do tváře melancholii, natočili tři mladí, nadějní režiséři skvěle a kulaťoučký obličej Lubomíra Lipského splňuje vše, co se od něj očekává... ()
První povídka "Smrt na jehle" líčí podivnou vraždu horolezce přímo na vrcholu skály. Druhý díl nazvaný "Jak se koupe žena" líčí vraždu dívky ve sprchách jednoho kabaretu. Třetí díl je ze všech povídek nejstylovější a vypráví o události, která se stala ve škole, kterou navštěvuje Borůvkova dcera. Celkově se jedná o podařený projekt, kde určitě Lipský nezklamal a zahrál si poněkud jednoduchého, ale srdečného detektiva. Volné pokračování Lipského dobrodružství viz - http://www.csfd.cz/film/8025-sest-cernych-divek-aneb-proc-zmizel-zajic/. ()
Musím říct, že jsem se dost pobavil. Soudruh poručík Borůvka, zvaný Bublina se Lubomíru Lipskému opravdu povedl. První povídka Smrt na jehle je kriminální, tedy není myšlena vtipně a ač chvílemi možná logicky pokulhává, přesto je zasazena do netypického prostředí a je i napínavá. Druhá Jak se žena koupe mne zaujala asi nejméně, přesto má něco do sebe. U třetí povídky, která dala jméno celému filmu jsem se pobavil nejvíc. Už jen pro tu démonickou atmosféru spolku Kill Kitten Klan. Mimochodem kdyby někdo nepoznal tak ta dvojčata, která se tam na pár vteřin mihnou, jsou Petr a Matěj Formanovi, synové Miloše Formana a Věry Křesadlové, která hrála Vladimíru Celbovou. ()
Galerie (9)
Zajímavosti (7)
- Filmováno také na Hrubé Skále. [Zdroj: Filmovamista.cz] (M.B)
- V titulcích je chybně uvedeno jméno horolezce Petra Prachtla, jež by správně mělo být Prachtel. (zelenymuzik)
- Lubomír Lipský byl obsazen na výslovné přání autora předlohy Josefa Škvoreckého. (gjjm)
Reklama