Režie:
Pedro AlmodóvarScénář:
Pedro AlmodóvarKamera:
Affonso BeatoHudba:
Alberto IglesiasHrají:
Marisa Paredes, Juan Echanove, Rossy de Palma, Chus Lampreave, Imanol Arias, Nancho Novo, Jordi Mollà, Daniel Cebrián, Carme Elias, Kiti Mánver, Gloria Muñoz (více)Obsahy(1)
Úspěšná kariéra spisovatelky sentimentálních románů, lukrativní smlouva s nakladatelem, která jí zároveň zaručuje soukromí pod pseudonymem Amanda Gris a milovaný manžel, co víc si žena středního věku může přát. Jen kdyby ten manžel nebyl tak často a dlouho pryč. Slouží sice jako člen mírových sil v Bosně, ale Lea je přesvědčena, že je to pro něj jen záminka. Najednou se její proslule optimistické a sladkobolné náměty začínají barvit do černa. Místo zamilovaného příběhu odevzdá román, v němž se odehraje brutální zločin, nakladatel jí hrozí vypovězením smlouvy. Ji však nenapadá nic lepšího a Paco pořád nejede domů a vůbec - ještě ke všemu jí nejdou sundat boty... (Hollywood Classic Entertainment (H.C.E.))
(více)Videa (1)
Recenze (65)
U Pedra Almodovara platí "čím starší tým lepší". Všetko o mojej matke, Zlá výchova a najmä Hovor s ňou sú filmy, vďaka ktorým dávam pred Almodovarom svoj skalp dolu. Jeho staršie filmy sú samozrejme tiež viac než dobré, ale nedosahujú kvalít tých posledných. To platí aj o Úspechu môjho tajomstva. Typický autorov štýl a postavy (ktorých tváre sú dobre známe z ďalších jeho filmov), charakteristická farebnosť obrazu (ako vždy oranžová dominuje)...Film hodnotný po umeleckej stránke, ktorému ani z formálneho hladiska nie je čo vytknúť ... ()
Lea se potřebuje zbavit bot, závislosti na manželovi a změnit vydavatele. Její úspěšné růžové románky ztmavly. „ Ti kdo kupují naše příběhy chtějí zapomenout na problémy, chtějí snít o lepším světě.. jakkoliv nepravdivém. Reality, ty má každý dost u sebe doma“. Prostě musí začít znovu. Pro mě další, ale jinak jeden z prvních filmů Almodóvara o ženách, které už něco prožily, něco prošvihly, něco pochopily a něco musí změnit, s osvědčenou trojkou Rossy de Palma, Chus Lampreave, Marisa Paredes. „ Jak zvláštní bývá život. Krutý, plný paradoxů, překvapivý. A časem spravedlivý.“ ()
podařilo se mi získat 14 filmů Almodóvara.Obdivuji jeho jednoduchost s jakou dokáže vyjádřit všechny emoce světa.Jinak tahle baba byla na zabití.Dusila všechny kolem sebe svoji neschopností se postavit čelem celému světu s jeho nástrahami.Ale protože mám jednu takovou známou tak jsem ten film brala vážně.I když na něho sedla patina času. ()
Ač je tento film po všech stránkách dobře zvládnutý, chybí mi zde dramatické momenty, pro Almodóvara tolik typické. Technickému provedení nelze nic vytknout. I zde je několik nádherných kamerových kouzel a hrátek. Například dialog v koupelně, kdy jsou obličeje postava zobrazovány v zrcadle, pak dojde ke kamerovému švenku a pozice obličejů se díky dalšímu zrcadlu obrátí. Tykovýchto chytrých hříček je zde plno a nejlepší na nich je, že zde nejsou mimoděk, ale často zdůrazňují postoje či emoce postav. Bohužel film postrádá tak silnou dějovou linii, jak jsme u tohoto režiséra zvyklí. Když vezmu v potaz skvělé herecké výkony, tak musím říct, že jediným ale bohužel závažným nedostatkem filmu je právě příběh. ()
Film, který pro Almodóvara znamená přesun na pole regulérního melodramatu, i když komické situace a nadhled zde stále hrají značnou roli. Snímek se však jako celek nese v poklidné, mírně melancholické atmosféře, která vrcholí v nádherném režisérově vyznání rodnému kraji za doprovodu podmanivých lidových písní a v dojemné sousedské pospolitosti, která dokáže dovést zpět "kravku bez zvonce". A. zde opět zábavně pracuje se zdvojením fikce (scény z tréninku pracovníků dárcovského centra, které svou pravou podstatu odhalí až na úplný závěr) a rovněž se poprvé hlouběji věnuje tradicím své země (výrazový tanec), vrací se k vlastním kořenům. V režisérově kinematografii jde bezesporu o jeden z klíčových a přelomových snímků, které mají vše co máme na jeho stylu rádi, ale tyto prvky uvádí do zcela nového kontextu, otevírá je tvůrčí etapě, která mi na Almodóvarovi sedí nejlépe. I když přesto dle mého vkusu značně decentní snímek poněkud postrádá jiskru, nekorektnost i větší dávku ironie a v dost konvenčním závěru ztrácí na zajímavosti (zajímavé ale na druhou stranu je, že je zde poprvé převyprávena kostra děje budoucího snímku Volver, jenž je zde osobním hrdinčiným románem, který nakladatelská mašinérie nehodlá přijmout). ()
Reklama