Režie:
Russell MulcahyKamera:
Martin McGrathHudba:
Christopher GordonHrají:
Armand Assante, Rachel Ward, Bryan Brown, Jacqueline McKenzie, Steve Bastoni, Rod Mullinar, Bill Hunter, Grant Bowler, Catherine Sutherland, Martin Copping (více)Obsahy(1)
Měsíc po střetu Číny se Spojenými státy o Tchaj-wan je severní polokoule Země mrtvá. U pobřeží Austrálie se z hlubin oceánu vynořuje americká vojenská nukleární ponorka. Tou dobou již nikdo z její posádky nemá na starém kontinentě žijícího příbuzného. Píše se rok 2006. Apokalyptický radioaktivní mrak, který týdny držel nad rovníkem silný vítr, se náhle pohnul k jihu. Vědí to všichni, co zůstali živí. Každý se s vidinou smrti vyrovnává po svém. Jen málokdo věří, že lze přežít. Jedna z teorií ale tvrdí, že by se lidstvo zachránit mohlo. Je to však šance jedna k milionu. Členové posádky americké ponorky rozšířené o mladého australského kapitána Holmese a geniálního matematika Osborna ji mají ověřit... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (52)
Perfektně natočené apokalyptické drama...osudy obyčejných Australanů a několika Američanů (posádky jaderné ponorky) po jaderné válce, která zničí severní polokouli a změní proudění atmosféry tak, že nezasaženou Austrálii hrozí zničit radioaktivní mrak...strhující režie, efektní vykreslení zdevastované civilizace, ale především lidské tragédie nevídaných rozměrů. Pokud vás tohle nevezme za srdce, pak už asi nic... Na televizní remake skutečně nevídaný nářez. 80% ()
Slušný katastrofický biják natočený evidentně s minimem prostředků. Kde drahé hollywoodské trháky sázejí na přehnaně nabubřelé efekty, vystačí si Na Břehu s náznaky a dobře vypracovanou (byť předvídatelnou) psychologií postav. Za to by si film zasloužil možná i 4 hvezdičky. Bohužel jsem od začátku nemohl vystát kapitána správňáka Armanda Assante. Pan "já tu atomovku neodpálím", který na věky miluje svoji rodinu, aby se v zápětí vyspal s první šlapkou po ruce a to vše s tím svým strnulým výrazem, za který by si zasloužil facku mě přinutil dát o hvězdu méně. ()
Remake, který nechává svého staršího bratříčka z padesátých let daleko za sebou. Člověku se skoro ani nechce věřit, že se jedná o pouhý televizní film - produkce je skutečně skvělá. Originál si uchoval jisté dobové kouzlo, ale na diváka působil až příliš odtažitým dojmem. Remake je vybroušenější po stránce scénáře, a emocionálně jde až na dřeň. Jedno z těch filmových překvapení, která se nestávají příliš často. ()
Z jednoho úhlu pohledu mě celkem mrzí, že scénář Na břehu byl zpracovaný jen jako televizní film, z druhého jsem tomu rád. Mlucahy si totiž paradoxně mohl dovolit natočit až okázale lyrický katastrofáč, ve kterém divák marně čeká na nějaký dravý zvrat do tradičního schématu "naděje na záchranu existuje a hrstka statečných ji promění ve skutečnost". Mnohem víc než o akční záchranu světa tu běží o vztahy charakterů, slušně provedenou milostnou linii, moralizování a vskutku epochální mírovou agitaci, která je proto snesitelná, že se neohlíží na hranice velmocí. Na břehu je film působivý už proto, že si po vzoru hollywoodských katastrofických špektáklů nemůže dovolit servírovat masové scény zmaru. "Highlander" Rusell Mulcahy je překvapivě silný v náznacích, které velmi působivě mapují konec lidské společnosti (mrtvá rodina pokojně ležící na posteli, drancování v Melbourne). Od režiséra jeho kalibru bych skoro čekal povrchní lpění na efektu, ale Na břehu se naopak snaží o poctivou práci s charaktery a z každé efektnější scény těží maximum. Bohužel, limity všech složek (vizuální, herecké, režijní atd.) jsou místy příliš patrné a film má tendence být až trochu přepjatý a křečovitě emotivní. Záchvěvy diletantství a televizáckého průměru jsou časté a jinak výtečný příběh poznamenávají víc než zdrávo. Jenže i přesto je Na břehu stokrát působivější výpovědí o apokalypse než 99% velkoprodukcí fúzovaných do jedné. Pokud očekáváte velkolepou efektovou řež, v níž hrdina zachrání svět, obejme ženu, políbí dítě a dojatě se vysmrká do vlajky, dejte ruce pryč. Naopak pokud čekáte ve své podstatě konzervativní a lyrický příběh několika postav tváří tvář zániku světa, zkuste pobýt Na břehu. Jsem přesvědčený, že se tvůrcům záměr povedl, byť s malými výhradami. ()
,,VEĽMI PRIATEĽSKÝ TEDA NIE SÚ. UVÍTANIE BY SOM SI PREDSTAVOVAL TROCHA INAK, PANE.“ ,,DIVÍTE SA? VYHODILI STE SVET DO VZDUCHU.“ __ ,,Na brehu“ som prvý krát videl na Hallmarku niekedy v roku 2001, kedy som dlhý čas zápasil s neustupujúcou chorobou a prišlo mi vhodné pripomenúť si tento film práve v čase silnejúcej celosvetovej pandémie koronavírusu. Šokujúca je na ňom nemožnosť odvrátenie hrozivého osudu celého ľudstva, ktorú film vzhľadom na svoje skromnejšie televízne možnosti zvládol vcelku dobre keď vedel vyvážiť scény úpadku ľudskej spoločnosti s tými intímnejšími z rodinného kruhu. Vyznenie filmu je predovšetkým melodramatické a preto by sa dalo zvážiť, či všetko, čo počas svojej mohutnej takmer tri a pol hodinovej dĺžky ponúka muselo byť zahrnuté do deja, alebo či ho nešlo v niektorých častiach okresať na úkor komplexnejšieho vykreslenia príčin jadrového konfliktu, ktorého strohý opis mi vzhľadom na neuvedomenie si celkových následkov pre svet príde značne nelogický. Púť na severnú pologuľu, ktorú kapitán jadrovej ponorky vykoná je iba posledným pokusom o záchranu, v čase kedy už všetka nádej definitívne pohasla, hoci sa s tým ľudstvo ešte nedokáže zmieriť. Pasáž vo vymretom San Franciscu mi však prišla pomerne zbytočná, vhodná iba nato, aby ukázala niekoľko trikových záberov, na ktoré je inak film pomerne striedmy. Zaujali ma však poniektoré herecké výkony. Okrem vtedy stále atraktívnej Rachel Ward, to bol jej životný partner Bryan Brown, ktorého výrazovo bohaté herecké nadanie nebolo nikdy dostatočne docenené. Hoci nádej zomiera posledná, ,,láska nikdy nezomiera“ – ako stojí na plagáte k filmu ,,Dracula“ a preto sa záver vo svojej poslednej scéne pri zapadajúcom slnku nesie v romantickom nádychu, aby trochou žiadaného gýču odľahčil depresívnu beznádej. Výsledok hodnotím prevažne kladne, avšak pôvodný film Stanleya Kramera nemám stále potrebu vidieť. (568. hodnotenie, 50. komentár k filmu) ()
Galerie (20)
Zajímavosti (1)
- Na začátku druhé části filmu si námořníci promítají film Pluj tiše, pluj hluboko (1958). Kapitán ponorky Dwight Towers (Armand Assante) jej zde označí za nejlepší film o ponorkách. (HonzaR.)
Reklama