Tvůrci:
Paolo SorrentinoRežie:
Paolo SorrentinoKamera:
Luca BigazziHudba:
Lele MarchitelliHrají:
Jude Law, John Malkovich, Silvio Orlando, Cécile de France, Javier Cámara, Ludivine Sagnier, Maurizio Lombardi, Nora von Waldstätten, Henry Goodman (více)Epizody(9)
Obsahy(1)
Pius XIII. je v kómatu. Po nečekané a záhadné přestávce se Voiellovi podaří dosadit na papežský trůn Sira Johna Brannoxe, umírněného, okouzlujícího a sofistikovaného anglického aristokrata, který přijme jméno Jan Pavel III. Nový papež však pod zdánlivě dokonalou fasádou skrývá mnohé slabiny a tajemství. Záhy si také uvědomí, jak obtížné bude nahradit jeho charismatického a význačného předchůdce. Ve Vatikánu se Voiello mezitím ze všech sil snaží spravovat církev sužovanou nejen skandály – které by mohly všem předním představitelům zlomit vaz – ale i hrozbami zvenčí. Ukáže se, že Sofia a Esther jsou úplně jiné, než by se na první pohled mohlo zdát, a kardinál Gutierrez i nadále bojuje se svými vnitřními rozpory. Následně si řada věřících udělá modlu z Pia XIII., který začne ze svého nemocničního lůžka vysílat podivné zprávy. Dokud... (HBO Europe)
(více)Videa (3)
Recenze (113)
(NEO)NOVÝ PAPEŽ. První díl vynikající, druhý trochu průměrný, třetí a čtvrtý už byly hrozné, nicméně další díly byly svojí dokonalostí na úrovni Mladého papeže. První série byla sice v součtu celkově lepší, ale i Nový papež dokázal obstojně navázat a jeho zhlédnutí bylo velkým zážitkem, na pět hvězd to bezpochybně stačí. Tentokrát ale Sorrentino hodně přitvrdil, vzal si na paškál ty největší současné problémy církve, podle mého názoru je dost zveličil a začal se jim věnovat. A do toho vnáší svůj nový druh humoru, kdy chvílemi snad i trollí diváka. Některé vtipy jsou skvělé, některé až hodně přízemní (připomínáte mi mého oblíbeného herce Johna Malkoviche). Nebo úplný konec s dítětem, kdy je zase odkazováno na Osvícení, což jsem ocenil. Ale zpátky k tomu přitvrzení - v některých momentech jsem si už říkal, že to je za hranou. Zatímco Mladý papež se těch témat dotýkal jen jemně, tady to vypadá, jako by Sorrentino v posledních 4 letech četl jen Sigmunda Freuda. Sexualita a vztahy všude, až to bylo na obtíž, nehodilo se to tam. Ester se svým chováním vyloženě změnila v záporáka. Jelikož v celkovém vyznění to dávalo smysl, oddychl jsem si, ale v některých momentech jsem byl znepokojen, jestli to Sorrentino už náhodou nepřehnal. Škoda jen, že se Lenny z komatu probral relativně pozdě, Sorrentino to dlouho protahoval, protože potom získal seriál skvělých obrysů první série - kdy se vrátil i starý soundtrack jako takový symbol. Pius XIII. v novém papeži už působí jako světec se vším všudy, snad kromě fórků s cigaretami. Jak vystupuje, jak mluví, jak působí neuvěřitelně vyrovnaně a jaké koná samozřejmě zázraky dokazuje, jaký pokrok od prvního dílu udělal a jaký se z něho stal Světec s velkým S (pořád se musím smát při pomyšlení na ty idioty, kteří u první série do komentářů psali, že Pius nevěří v Boha). Nový papež je plný poselství. Ať už na rovině komické (dokonalé zesměšnění prosté a přitom hloupé politiky současné hlavy církve pomocí Františka II.), tak rovině příběhové (odsouzení radikalismu na úkor umírněnosti, aristotelovské upřednostnění střední cesty). A po těch pár letech je vidět další Sorrentinův pokrok v technické oblasti. Dokonalé záběry do posledního detailu, pokaždé jiné intro, neonový kříž či konečně využitý prostor u závěrečných titulků, kdy Sorrentino ukazuje, jak moc rád by točil i hudební videoklipy s tanečnicemi. Po filmařské stránce je tedy pokrok znát, těším se na další Sorrentinovy filmy, protože tady se vyvíjí neuvěřitelným tempem. Pět hvězd dávám, ale Mladý papež byl ještě někde trochu jinde. ()
Je to zvláštní, ale pro druhou sérii platí dvě zcela protichůdná tvrzení. "Nový papež" je skvělý v jednotlivostech, ale selhává jako celek. Ale "Nový papež" je také skvělý v celkovém uchopení konceptu, byť jednotlivostech pokulhává. Množství vybroušených charakterů, opulentní filmovost záběrování, a pomalu se vzdalující břehy reality na úkor blížícího se surreálna, jakoby dohromady nedokázali zakrýt absenci hlavního hrdiny, který leží v kómatu. Je to jedno dlouhé čekání. V nejlepší společnosti, ale chybí tomu spojující motiv. Když si ale odmyslím zklamání z prvního dojmu, vyvstává evidentní podřízení celku dost zajímavé vizi moderního Ježíše, který v lidech existuje i v době své nepřítomnosti. Funkčnost tohoto přístupu nejlépe ospravedlňuje moment, kdy se ten, na kterého všichni čekají, probere - už ho sami coby diváci tak moc chceme vidět, že je až překvapivé, jak je ve svém jednání nedokonalý a chybující. Aby to bylo dokonalé, musel by ale příběh být víc zaostřený, a neřešit tolik témat najednou. Nemohu se ubránit dojmu, že kdyby to v prvním dílu začalo větou "po jednom roce se mladý papež probudil zázračně z kómatu", mohlo to být o tom stejném, jen zábavněji. ()
Nového papeže vlastně vnímám úplně stejně, jako toho Mladého. Sorentino opět intrikuje, filosofuje, rozesmívá, dojímá a okouzluje vizuálními kouzly. Jediný rozdíl je v tom, že Lawa vystřídal na papežském stolci Malkovich, což sice změnilo charakter samotného Svatého otce, ale nikoliv celkové vyznění. Navíc Voiello zůstává a já mám neodbytný pocit, že především o něm to vlastně celé je. Dokonalost takřka božská. 100% ()
Oproti první sérii je to více kakofonické, rozstřelené do všechmožných stran a myslím, že i myšlenkově místy lehce vykloubené.. Ale pořád je to velká magie s řadou silných scén..Malkovichův Jan Pavel III je podmanivě melancholickej charakter a jeho potlačovaný vztah k Sofii je jednou z nejvymazlenějších elementů série... Sorentino se definitivně rozhodnul otevřeně užívat propriety katolicismu jako fantazírující fetišista, bez jakékoliv opory v realitě.. Těžko říct jestli je to dobře nebo špatně.. Mě osobně tahle hra sice bavila a cosi latentního a perverzního uvnitř uspokojovala, ale zároveň už jsem v tom vnímal i jakousi vulgárně přeestetizovanou pózu.... ()
Mníšky v ľahkých, mierne priesvitných košieľkach, ladne sa pohybujúce do rytmov pesničky Good Time Girl od dua Sofi Tukker. V žiare pekelnej červenej, ktorá sa v rýchlych zábleskoch strieda s jedovatou zelenou a tmavomodrou pripomínajúcou pokojnú nočnú oblohu, im kríže na príveskoch poletujú vzduchom súbežne s ich tanečnými pohybmi. Tak luxusné intro má len máloktorý seriál, no i jeho zvyšok je vďaka nadpozemskému talentu Paola Sorrentina úchvatný. ()
Galerie (793)
Zajímavosti (5)
- Ve epizodě říká Sofia Dubois (Cécile de France) Johnu Brannoxovi (John Malkovich), že jí připomíná jejího oblíbeného herce, Johna Malkoviche, což je právě představitel postavy, se kterou Sofia mluví. (MickeyH.)
- Úplně poslední scéna epizody je odkazem na film Osvícení (1980). (LucasAbelle)
Reklama