Star Trek: Nová generace - Série 4 (1990) (série)
Tvůrci:
Gene RoddenberryRežie:
Marvin V. RushHudba:
Jay ChattawayHrají:
Patrick Stewart, Jonathan Frakes, LeVar Burton, Michael Dorn, Gates McFadden, Marina Sirtis, Brent Spiner, Barbara Tarbuck, William Newman, Patti Yasutake (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Láska dr. Crusherové je podrobena zkoušce, když se zamiluje do mimozemšťana, který žije v různých tělech. (SkyShowtime)
Recenze (8)
"You can't be open to love if you don't risk pain." ()
Ranná verze Trillů. Ale v DS9 by jste je dle tohoto ani nepoznali. ()
á, to je takovej SHIT. Dotkorka Otravná má love story, která totálně kurví celou SF pointu. 15 minutová vztahová expozice pro vytvoření vztahu k postavě - po které nemám vztah k postavě (a vlastně o ní skoro nic nevim, kromě toho že to je hezoun co Picardovi šuká Dr. Otravnou). Pak 2 minuty nějakýho děje, pak dalších 10 minut patlání v emotivních sračkách... Myšlenka hostitele a symbionta totálně zahozená kvůli pocitečkům (popravdě přijetí symbionta tu je prezentované spíš jako čistá sebevražda - DS9 tohle zpracoval řádově líp), otázka vlastní identity totéž, otázka nějakého gender-swapu odflákle redukovaná na jeden závěrečnej dialog, kde se scénáristi navíc trapně vyhnou tomu to adresovat přímo - o naprostém minutí otázky etiky zacházení s půjčeným tělem nemluvě. Blejt z takovejch dílů, fakt. ()
Už nielen Riker z posádky Enterprise sa stará o medzidruhový styk. Ide to aj doktorke a chudák Data, ako jediný nič netuší. To by som o doktorke nepovedal, že po 10 dňoch od zoznámenia skočí niekomu do postele. Čo by asi tomu povedal Wesley? Naviac, keď si klofla "Goaulda". Pre ST univerzum to nie je žiadna novinka, tuším, že v TAS-ke sa symbiotický druh už objavil. Napriek šokantnosti je táto časť epizódy celkom zaujímavá, na rozdiel od nudnejšej mediátorskej časti o diplomatickom riešení konfliktov medzi znepriatelenými rasami v pozadí, ktoré sa v Novej generácii vyskytli už niekoľkokrát. ()
Tohle je zajímavá epizoda (23. epizoda 4. řady), která řeší transgender tematiku, byť její vyznění je rozpačité. Když pominu následné celkové propracované pojetí rasy Trillů - zde se objevují poprvé – tak koncept spočívá v tom, že daný Trill přijme symbionta a v tomto pojetí symbiont používá tělo jen jako hostitele, ale vědomí, smysl, osobnost je celá symbionta, který přechází do různých těl i stovky let. Později se ustálilo spíš to, že symbiont a hostitel/ka jsou určitou směsí. V každém případě symbiont převezme vzpomínky hostitele/ky. Symbionti samí zřejmě gender/pohlaví nemají a nerozlišují gender ani u hostitele/ky ani v rámci svých sexuálních a romantických vztahů. V dané epizodě se doktorka Beverly Crusher zamiluje do Odana, ale po jeho zranění zjistí, že Odan je “jen” symbiont, ne „jeho“ tělo. Navíc tělo umírá a symbiont je dočasně implantován veliteli Rikerovi. V této epizodě ještě není jasné, zda jeho vzpomínky a osobnost přecházejí na symbionta/Odana, ale Riker sám mizí. Doktorka si postupně zvyká na to, že je zamilovaná do Odana, který má tělo Rikera. Nakonec dorazí pravý Trill, ale ukáže se, že je to žena. Odan v novém, ženském, těle, doktoru miluje stejně, ale ona se s takovým vztahem nedokáže smířit, byť také Odana stále miluje. Navíc to je podáno tak, že nejde o její osobní pocit, ale vtahuje to na celou lidskou rasu, takže celkově je to takové… rozpačité, byť jinak pochopitelné (její nejistota a zmatenost – tak já bych asi taky byl přinejmenším zmatený s představy mít partnera, co má „každou chvíli“ jiné tělo jiného pohlaví včetně toho, že bude chvíli mým nadřízeným/kamarádem). Mně to celé přijde jako zajímavý koncept transgender identity, byť to zřejmě tak zamýšleno nebylo, respektive kritiky se zabývají homosexualitou, respektive homofobií, spíš než transfobií. „Snad je to lidský nedostatek, ale my prostě nejsme zvyklí na takové změny. Tohle nedokážu. Jak dlouho budeš v tomto těle? Jaké bude příští? Nemohu dále žít v takové nejistotě. Jednou, možná, nebude naše schopnost milovat takhle omezená. […] Já tě miluji.“ ()
Reklama