Režie:
François OzonScénář:
François OzonHudba:
Philippe RombiHrají:
Charlotte Rampling, Bruno Cremer, Jacques Nolot, Alexandra Stewart, Pierre Vernier, Maurice Antoni, Agathe Teyssier, Patrick Grieco, Patricia Couvillers (více)Obsahy(1)
Spokojený manželský pár ve středních letech, Marie a Jean, se jako každý rok vypraví do západní Francie strávit část léta ve svém domě u moře. Jednoho dne se rozhodnou zajít na pláž. Zatímco se Marie opaluje, Jean si jde zaplavat. Žena na dece usne a po probuzení svého manžela marně hledá. On se k ní ale už nikdy nevrátí... Jaký důvod může mít člověk, aby jednoho dne odešel bez vysvětlení, bez náznaku odpovědi na přirozený příval otázek, jenž svým zmizením vyvolá? A byl ten odchod opravdu dobrovolný a konečný? Anebo zasáhla náhoda a Jean skutečně utonul? Anebo se vůbec neutopil a prostě od Marie odešel jinam, žít jiný život s jinou ženou? Mladý francouzský režisér Francois Ozon ve svém snímku nabídl divákům psychologický pohled do nitra zralé ženy, krutě zasažené ztrátou manžela. V hlavní roli britská star francouzského filmu Charlotte Ramplingová. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (52)
3,5*/5 Geniálne napísaná rola pre Ch. R., psychologicky presná a nekompromisná, ešte lepšie zahraná -skalp dole! Len škoda, že divácky zážitok nie je priamo úmerný spomínanej "psychologickej štúdii". Ozon je opäť samým sebou, nič nedá zadarmo, kladie otázky a nedáva odpovede, resp. ich treba hľadať skryté pod povrchom (alebo "pod pieskom":). Záver presne taký, ako som od tohto tvorcu očakával, narozdiel od takých Hanekeho filmov som však neostal na konci ani nahnevaný, ani konsternovaný, ani prekvapený, skrátka som to prijal a zabudol. Keby si Ozon vyberal "komerčnejšie" témy, tak svoj talent nesporne viac predá, takto si na druhej strane aspoň zachováva svoju tvár a "svoj štýl" a divák vie čo dostane. ()
Drama ženy, která si odmítá připustit manželovu smrt, stojí na hereckém výkonu Charlotte Rampling. Barevně je to laděno do takových odstínů, že vše vypadá na permanentní podzim, včetně letních prázdnin. Aniž bych hodlal umenšovat zásluhy skladatele Rombiho, důležitou roli hraje i použitá hudba: od Dvořáka, Mahlera a Chopina až po Portishead. ()
Vynikající snímek se zvlášní neklidnou atmosférou, kterému vévodí tradičně precizní výkon Charlotte Rampling v roli ženy, která si nepřipouští ztrátu blízké osoby. Skvěle obsazený je i Bruno Cremer. Velmi se mi také líbila hudba Philippa Rombiho. Francouzká citlivá dramata jsou vždy příjemným filmovým zážitkem. http://www.youtube.com/watch?v=Z4o4-0VcloY ()
To byl hlavně herecký koncert Charlotte Rampling, která zde ztvárnila ženu, která zcela uzavřela svou mysl před smutnou událostí, kterou byla smrt jejího muže. Citlivě natočené drama se smyslem pro detail, ve velmi pomalém tempu, které ne každého diváka nadchne. Velmi pěkně byl vykreslený její duševní zmatek, který byl jasně patrný na tváři v momentech, kdy její mysl bojovala s tím, zda přijmout realitu a nebo jí popřít a Marie se tak postupně dostává na velmi tenkou hranici mezi šílenstvím a zdravým rozumem. Bruno Cremer se moc ke slovu nedostal a to je možná škoda, ale scénář mu to tady víc nedovolil. 3,5* ()
Určitě jsem čekal víc. Nejvíc jsem se těšil na Bruna, ale ten bohužel dostal jen málo hereckého prostoru. Charlotte hraje celkem dobře, na svůj věk vypadá taky ok, ale to je tak zhruba vše. Pomalé tempo tohoto snímku mi dvakrát nesedlo a na celkové (ne)rozuzlení jsem si musel počkat až skoro do konce. Celkově takový lepší průměr. ()
Galerie (7)
Zajímavosti (3)
- Pod pískem se dostal do výběru filmového festivalu v San Sebastianu v roce 2000. (Snorlax)
- Rozpočtové problémy přinutily režiséra k rozdělení filmu do dvou částí, první polovina se natáčela na 35 mm film, druhá na Super 16. (Snorlax)
- Film byl v roce 2002 třikrát nominován na Césara, za nejlepší film, nejlepší režii a nejlepší herečku v hlavní roli. (Snorlax)
Reklama