Režie:
Roger PlanchonScénář:
Roger PlanchonKamera:
Gérard SimonHudba:
Jean-Pierre FouqueyHrají:
Régis Royer, Elsa Zylberstein, Anémone, Claude Rich, Hélène Babu, Jean-Marie Bigard, Elodie Frenck, Roger Planchon, Jocelyn Quivrin, Claire Borotra (více)Obsahy(1)
Životopisný film o Lautrecovi je natočen jako portrét umělce, těsně spjatého se svou dobou i s dvojicí "protikladných" společenských prostředí, jež spojil svým životem i uměním: s venkovskou šlechtou, z níž pocházel a v níž v nouzi nacházel zázemí, a s bohémským polosvětem pařížského Montmartru, kde tvořil a kde našel nový domov. Henri de Toulouse -Lautrec (1864-1901) se oproti přáním svého aristokratického otce nestal pokračovatelem starobylého rodu, ale kvůli svému handicapu a díky oslnivému malířskému talentu se změnil v brilantního portrétistu pozlátka i všednodenní špíny pařížských kabaretů, kankánů a bordelů a jejich slavných hvězd i bezejmenných outsiderů. Intenzivní způsob existence se stal křehkému umělci osudným, takže v sedmatřiceti letech zemřel na následky syfilidy a alkoholismu. (oficiální text distributora)
(více)Videa (2)
Recenze (36)
Protože mám ráda tvorbu Lautreca, zhlédla jsem film nyní podruhé. Poprvé mě příliš neoslovil. Připadal mi moc rozverný, dynamický, místy zbytečně drsný...A teď už mnohé oceňuji. Velmi silně na mě zapůsobila např. scéna, kdy Henri zuří na Belgičany, kteří považují dílo van Gogha za výplod chorého mozku. "Tlustý belgický prase, prázdná bečka na hnůj" a další nadávky se sypou na hlavu toho, kdo znesvěcuje Vincentovo dílo. "Ty nevíš, co to je umění, ty hovnivále!" běsní Henri. "Malířství je nemoc," říká Suzanne Valadon, která byla Henriho modelkou a dva roky jeho milenkou. Sama výborná malířka, matka dalšího vynikajícího malíře Maurice Utrilla. Alkohol, nezřízený život, střídání milenek, to vše se negativně podepsalo na malířově zdraví. Nejhorší byl asi alkohol. "Vypiju ještě tak metr vína a bude mi skvěle." Odešel v nedožitých 37 letech, ve stejném věku jako Vincent. Z herců mě nejvíc zaujala Elsa Zylberstein jako Suzanne. Ta ztvárnila i osudovou lásku mého nejoblíbenějšího malíře Modiglianiho Jeanne Hébuterne ve filmu Modigliani. Co jsem postrádala v tomto filmu? Mohlo tam být víc Lautrecových obrazů, autoři se mohli víc věnovat jeho tvůrčí práci. Ovšem atmosféra života na Montmartru byla fascinující. ()
Pokud několik málo dnů od zhlédnutí nabudete dojmu, že potřebujete dokument (ev. odbornou literaturu), abyste porozuměli, v čem spočívala výjimečnost Lautreca jakožto malíře, čím je tak důležitý pro dějiny umění, když si uvědomíte, že o něm na základě tohoto filmu nejste schopni říct nic chytrého (kurde, na filmy přeci koukám, abych mohl následně machrovat), zřejmě se někde stala chyba. Na nějaké základní rovině se mi líbila posmutnělá rozpustilost tohohle filmu (přesně zrcadlící Lautrecovo nitro), pendlování mezi hraběcí usedlosti a pařížskými nočními podniky (Lautrecova dvoudomost), různice mezi klasickým a moderním uměním (vivat (post)impresionismus!), s odstupem se mi to však zdá na více než dvouhodinový životopisný film trochu málo. 65 % ()
Film plyne velmi přirozeně, lehce, samozřejmě. Je pojat velkoryse, a přesto to nedává příliš na odiv. I když místy dojímá, činí tak s vkusem, nikde netlačí na pilu - u takového námětu se to cení. Herecký casting bezchybný. Pojetí "oživlých obrazů" (které známe i z jiných filmů o malířích) je nádherné, i když na obrazovce asi tolik nevynikne. Jediná drobná výtka: Lautrecových obrazů tam bylo poskrovnu, o jeho způsobu tvorby a chápání smyslu umění jsme se toho vlastně moc nedozvěděli, což je docela škoda. ()
Lidi, to byla nádhera! O světě pařížské bohémy s lehkostí a se skvělými dialogy, o tragédiích s šarmem, na ničem nešetřící výprava, dokonalí herci parodující v každé vteřině sami sebe, s gustem vyprávěný příběh, u kterého v této atmosféře vůbec nevadí, že víte, jak musí skončit. Moc jsem si pochutnal. ()
Paráda-moc jsem od toho nečekal protože lautrecův příběh může svádět k lacinosti a životopisné šablonovitosti-o to větší překvápko to pro mě bylo, když jsem viděl jak si to ten film fičí hezky v tempu s osobitosti, nadhledem, vtipem a sebeironií Lautrecovi vlastní. Pravda je, že v poslední třetině režie -plná nápadů, hračiček a obtížně (přesto však přirozeně) vykonstruovaných scén- zlehka polevila (jakoby došel dech), ale celek to něják neshazuje.....Takže Paráda. ()
Galerie (20)
Photo © Universal Studios
![Lautrec - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/195/158195087_70ad09.jpg)
Zajímavosti (1)
- Henri de Toulouse-Lautrec (Régis Royer) trpěl od neútlejšího dětství zdravotními obtížemi, které z větší části souvisely se vzácně se vyskytující vadou kostí. Pravděpodobně už ve věku šesti měsíců u něj byla zaznamenána první deformace nohou. Choroba byla zřejmě způsobena geneticky – opakovanými sňatky blízkých příbuzných – a projevovala se zpomaleným růstem kostí a jejich špatnou stavbou. Toutéž chorobou trpěly také některé Henriho sestřenice. Existuje ovšem i hypotéza, podle níž šlo ve skutečnosti o projevy vrozené syfilidy, kterou se jeho matka Adéle údajně nakazila od svého záletného manžela hraběte Alphonse. Zdravotními obtížemi trpěl také Henriho o tři roky mladší bratr Robert, který ve věku jednoho roku zemřel. (sator)
Reklama