Hříšní lidé města pražského
Režie:
Jiří Sequens st.Scénář:
Jiří Sequens st.Kamera:
Miloslav HarvanHudba:
Zdeněk LiškaHrají:
Jaroslav Marvan, František Filipovský, Josef Vinklář, Josef Bláha, Jaroslav Heyduk, Václav Kotva, Gustav Nezval, Miroslav Nohýnek, Jiří Plachý ml., Libuše Havelková, Gustav Heverle, Zdeněk Blažek (více)Obsahy(1)
Problémy s dětmi se nevyhýbají ani policejním úředníkům. Pan Bouše dostal obsílku s upozorněním, že jeho syn nevalně prospívá v jazyce latinském. Prohlídka pokoje nezdárného potomka odhalila příčinu – mezi učebnicemi byla nalezena tábornická příručka. Ta se však nakonec „hodila" – moc se hodila při vyšetřování jedné vraždy... (Česká televize)
(více)Recenze (13)
....tie rodičovské ,výchovné scény v prevedení J.Vinklára mňa tam trocha otravovali a boli zbytočné.... ()
Co si z této detektivky možno odnést? Mimo jiné zajímavou (i když možná nenápadnou) konfrontaci dvou zcela odlišných hříchů mládeže. V úvodě je otcem fyzicky zmlácen inspektorův syn proto, že propadá z latiny a místo učení si čte knížky o táboření a námořníctví. Na závěr ten samý inspektor stojí tváří tvář před dvěma klukama, jen o něco staršíma než jeho syn, kteří právě jdou "pouze" (bez jakéhokoliv fyzického trestu) na několik let do vězení za surovou vraždu. Hnedka dvoustranné zamyšlení, když beru v potaz, jak ony poznatky o táboření pomohly policistům k vypátrání záhadného případu. Sice jsem nikdy zdaleka ve škole nepropadal ani nezažil podobné scény jako Bouše mladší, ale pamatuju si, když jsem jednou dostal jednu trojku na vysvědčení a s hrozným pocitem myslel, že nic horšího by se stát nemohlo. Taky jsem tenkrát netušil, že časem sám můžu být docela hrdý na to, že místo učení jsem během studia na gymplu přečetl například spoustu jiných knížek a nepromarnil čas třeba toulání se s nějakou tou pochybnou partou. Seriál o "Hříšních lidech" patří k těm, které jsem po večerech už tenkrát v pubertě sledoval a doposud se k nim pravidelně vracím a není to pouze z nostalgie. Nespochybnitelné kvality a přínos zhlédávám také v tom, že skoro pokaždé v těch příbězích najdu nějaký další, nový přínos. ()
Rada Vacátko má na niektoré záležitosti príliš dobré srdce, aj keď sa tvári ako veľký, sebavedomý šéf. To keď sú podozriví mladiství, tak vtedy prestáva všetka sranda a zábava z vyšetrovania. Ako sme už v seriáli raz počuli, tak náhoda, to je vskutku neobyčajná vec a tu sa to znova iba potvrdí. Bouše vynadá synovi, že sa zaujíma o skauting, čo by robil dnes, keby mu našiel trávu, si nechcem ani predstaviť. ()
No některé scény (nejen v tomto díle) mi přijdou tak absurdní, že se jim zdráhám vůbec smát. Ne že by byly pro dění příběhu nějak hodně podstatné, ale přesto: Dva mládence, pravděpodobně na vrcholu svých fyzických sil, nahánějí veskrze nenápadní četníci i "chlapci" ze Čtyřky, kterým jejich mrzká vitální kapacita plic (notně zdevastována fajfkou či prvorepublikovými viržinky) stěží postačí na písknutí do píšťalky. Nevim, kdo na tom byl běžecky lépe, zda potem zbrocený inspektor Brůžek, nervama strhaný cholerik inspektor Bouše (jenž málem vymlátil začátkem dílu ze svého trampského synátora duši, za nedostatečnou z jazyka latinského) či inspektor Mrázek, toho času ještě před penzí. Ale jinak děj i zápletka (nebo v tomto případě spíše zauzlení) OK ()
Vrah je jednou vrah a je jedno, jestli mu je 15 nebo 80. Takže líto mi rozhodně nikoho není, navíc ti dva cucáci byli pěkné svině, když ženskou jebli po hlavě a pak měli žaludek na to, aby jí pověsili na šňůru od prádla. Jasně – v té době 2000 korun to byli celkem slušné prachy…Jak jsem viděl to „žrádýlko“ u Boušeho, hned jsem dostal hlad – nejlepší byl ten starý chmaták, co furt chtěl jít už domů a jeho ukazování první pomoci… ()
Galerie (26)
Zajímavosti (3)
- Točilo se hodně v Praze Podolí, místa jsou už dnes k nepoznání, staré domy zmizely a nahradily je novostavby. (sator)
- Vacátko (Jaroslav Marvan) oslovuje v samém závěru příběhu inspektora Bouše (Josef Vinklář) „pane vrchní“. Je to nejspíše narážka na možné povýšení, za pomoc jeho syna s případem. (sator)
- Když Bouše (Josef Vinklář) peskuje svého syna a listuje jeho deníkem, tak cituje zápisky, říká mimo jiné i „Stopy Karibů“. Jednalo se o prvorepublikové sešitové vydání edice Rozruch vydané pod názvem „Na stopě Karibů“, odehrávající se na dalekém Severu mezi etnikem Karibů. Příběh napsal spisovatel a scenárista Karel Fabián. (sator)
Reklama