Obsahy(1)
Joyce Conwayová žije celkem spokojený život. Když po úrazu dostane transfuzi, zjistí, že je z ní úplně jiný člověk. Má znalosti i vzpomínky, které nikdy neměla. Její život to obrátí vzhůru nohama poté, co náhodou potká muže, jehož vzpomínky má v hlavě, a zamiluje se do něj... Joyce Conwayová žije v Oxfordu se svým přítelem Connorem, pracuje v místním rádiu a je celkem spokojená. Nemá žádné velké ambice, s Connorem se jim ze vztahu poněkud vytratila vášeň, ale nic dramatického neprožívají. Jednoho dne kolegyně reportérka nemůže dorazit do práce a udělat živou reportáž z oxfordských ulic na téma balící hláška, a tak Joycin šéf Frank chce, aby zaskočila právě Joyce. Při té příležitosti se vyptává i místního univerzitního profesora německého původu Justina Beckmanna a jejich rozhovor skončí hádkou. Justin o tak plytkém tématu vůbec nechce přemýšlet a vrací se do školy. Přímo na přednášku vtrhne skupina zdravotníků, kteří mají za úkol získat dárce krve a Justina přemluví, aby šel svým studentům příkladem. Joyce se mezitím doma rozloučí s Connorem, který odjíždí na služební cestu, a rozhodne se probrat starými věcmi z dětství. Najde i staré kolečkové brusle, ale když se snaží telefonovat s Frankem, uklouzne, spadne ze schodů a téměř vykrvácí. Naštěstí jí Frank zavolá záchranku a Joyce je zachráněna. Potřebuje však nutně transfuzi krve, má lehký otřes mozku, ale jinak je v pořádku. Tedy až do okamžiku, kdy si uvědomí, že ona, jako vegetariánka, má ohromnou chuť na maso, má skvělé znalosti o víně a nejen o něm, umí italsky a nikdy se to neučila. Navíc se jí neustále vrací vzpomínky na neznámou ženu. Po odchodu z nemocnice se přestěhuje do rodného domu k otci, aby na ni dohlédl, když je Connor pryč. Překvapením pro Franka je to, že Joyce, která nikdy neměla žádné ambice, se najednou dožaduje vlastního pořadu o historii Oxfordu a je v tom opravdu dobrá. Justin Beckmann a Joyce se náhodou pořád potkávají. Justin se právě rozvádí se svou ženou Jennou, ale s dcerou Bellou, která studuje choreografii na umělecké škole v Londýně, má skvělý vztah. Jednou, když si s ní vyjede na lodi po místní řece, se opět setkává s Joyce, která je zase na výletě s otcem. Belle se Joyce líbí a otci se zase více zamlouvá Justin než Connor, ale ani jeden o tom nechce ani slyšet. Když si však Joyce potřebuje přečíst nějaké materiály z univerzitní knihovny, nezbyde jí nic jiného, než požádat Justina, aby jí s tím pomohl. Náhodou je oba zamknou a musí v knihovně přespat. Už si nejsou tak nepříjemní, spíše naopak. Joyce si uvědomí, že její nově nabyté vědomosti jsou vlastně Justinovy vědomosti a vzpomínky. Když ji Justin pozve na večeři, protože by ji ráda poznala i jeho téměř bývalá žena Jenna, Joyce přijde, ale v tu chvíli se jí všechno vrátí do normálu. O víně neví nic, na maso se nemůže téměř ani podívat, a tak raději odchází. Jenně se zamlouvá, že je Joyce taková nepředvídatelná a Justinovi přeje novou lásku. Joyce si pak doma udělá různé testy a zjistí, že je opravdu už zase ta stará obyčejná Joyce, a domnívá se, že takto ji už Justin nebude chtít. Pak mu vypráví, co se s ní dělo, i to, že asi došlo k nějakému přenosu, protože ty vzpomínky, které měla na chvíli půjčené, byly jeho vzpomínky na matku, ale teď už je to pryč. Justin to nechce poslouchat, dojde mezi nimi k nedorozumění a Justin odchází... (TV Prima)
(více)Recenze (5)
Když dělá romantiku Německo a Británie je to hrůza.Výběr herců jedna katastrofa.Herečka v roli Joyce je fakt tak upištěná?.Nepomohl aninápad zasadit děj zčásti i do Oxfordu.Tentokrát to scénarista s tou bujnou fantazií přehnal. ()
Joyce je sympatická slečna, která si jednoho dne obuje kolečkovou brusli a skončí s otřesem mozku a ztrátou krve v nemocnici. Tam dostane transfuzi, která jí celkem razantně změní dosavadní všední život. Představitelka hlavní herečky Tamzin je skutečně sympatická a možná i proto se mi tahle celkově průměrná romantická komedie docela líbila. Nečekal jsem nijak složitou zápletku ani děj. Byl jsem jen zvědavý, jak to dopadne a možná to je důvod tak vysokého hodnocení. Také k tomu nejspíš přispěla absence velmi trapných momentů a fekálního humoru, který na diváka srší téměř z každé nové rádoby komedie, aby na to vůbec někdo koukal. Vlastně je to docela milý oddechový film, ke kterému musíte být alespoň trochu shovívaví, aby vás pobavil. Vím, že je v něm spousta blbostí a opakujících se vzorců klišé, která snímek sráží, stejně jako nekonečná stopáž, ale odpad si rozhodně nezaslouží. Nebo jsem jen bláznivý romantik. 50% ()
Děvče pracuje v rádiu, má chlapce a moc jí ke štěstí neschází. Jenže po úrazu dostane krevní transfuzi a její život se zcela převrátí. Režisérsky je to nenápaditá rutina, navíc z britských ostrovů jsme v daném žánru zvyklí na úplně jiný level. A to možná i v případě televizní nabídky. Tvůrci diváka ne a ne naladit na nějakou příjemnou vlnu, ten nakonec dostane to málo, které od podobné látky čekal. I když někdy to stačí. ()
Tá režisérska verzia je nehorázny oprus. Ale ako je to umenie natiahnúť tak jeblý dej cez dve hodiny. Nemalo to ani poriadnu zápletku, nemalo to ani poriadny zvrat, nemalo to nič, čím by si tento film vyslúžil nejakú pochvalu. Otrasné. ODPAD! ()
Je to takové malé sci-fi a kazí to zbytečná délka filmu a odbíhání k jiným postavám. Ale oba hlavní představitelé jsou koukatelní, hudba od Olivera Hoareho rozhodně zajímavá a kdo byl v Oxfordu ví, že ta atmosféra je tam podmaňující. Na romantický film to mělo hlavu i patu a dokonce se tam blýsklo pár chytrých vět. To stojí za ocenění. ()
Reklama