Režie:
David Webb PeoplesScénář:
David Webb PeoplesKamera:
David EggbyHudba:
Todd BoekelheideHrají:
Rutger Hauer, Delroy Lindo, Vincent D'Onofrio, Anna Katarina, Joan Chen, Gandhi MacIntyre, Richard Norton, Guy Norris, Hugh Keays-Byrne, Steve Rackman (více)Obsahy(1)
Píše se rok 2200. Tým juggerů vedený Sallowem (Hauer) se uchází o postup do první ligy "hry se smrtí", podobné soubojům antických gladiátorů. Vyhrát mohou pouze ti nejlepší a jen vítězství v podzemním městě jim přinese vytoužená privilegia. (ČSFD)
Videa (1)
Recenze (57)
Slavný scénárista David Webb Peoples (Blade Runner, 12 opic, Nesmiřitelní aj.) si splnil sen a natočil si také svůj film. A vůbec ne špatný. Možná jsem shovívavý, neb jsem v nedávné době shlédl dost shitových taliánských post-apo, ale tenhle film má všechno, co je v daném žánru potřeba. Charismatické postavy (Hauer, Lindo, Fairchild), dynamickou a místy skutečně strhující atmosféru, uvěřitelnou výpravu (Lidé jsou opravdu zubožení a znetvoření, ne že komparsistům roztrháte trička a pošlete je na pláž za hotel + fakt, že australská buš se hodí na post-apo svět, jsme si ověřili již v Maxovi) a navíc v celku originální zápletku (konečně zase jednou nejde o vodu nebo benzín). Akční scény možná nejsou nějak úchvatné, ale vynahrazují to propriety a brutalita juggerů. Spokojenost. ()
V jádru všech postapokalyptických brakovek stojí koncept, kde kulisy destrukce umožňují oživovat klasické mýty a archetypální příběhy, které byly zdiskreditovány svou naivitou – ať už je to western (Šílený Max 2 a jeho kopie) nebo mesiášský příběh (Cyborg). Zatímco staré žánry se obracejí do minulosti a ve výsledku vyvolávají hořkosladkou melancholii po nemožném návratu starých dobrých časů, postapokalypsa skýtá romantickou iluzi, že se dny velkých hrdinů a tradičních hodnot jednou (mnohdy je přímo řečeno, že brzy) vrátí. "Pocta pro Juggery" představuje unikátní příspěvek žánru právě z hlediska toho, jaký typ mýtu se zde aktualizuje. Předmětem postapokalyptické resuscitace zde není filmový žánr či archetyp hrdiny, nýbrž fenomén masově sledovaných sportovních klání. Kočovní juggeři se v týmech po pěti utkávají v brutální variaci na americký fotbal, jež má své krvavé regionální zápasy i extrémní a mnohdy smrtonosnou extraligu. Snímek doslovně naplňuje zbožné přání mnohých příznivců nejpopulárnějších amerických kontaktních sportů, amerického fotbalu a wrestlingu, když namísto předem domluvených vítězství či simulantů v chráničích nabízí šťavnatou gladiátorskou podívanou. Paradoxně se filmem zobrazovaný sport stal i reálnou kratochvílí, především v Německu, Irsku a Austrálii, kde se konají lokální ligy a občas i mezinárodní zápasy v juggingu. Nutno ale dodat, že příznačně ryze iluzornímu siláctví diváků, kteří se projektují do postapokalyptických gerojů, mají reální juggeři ke svému fikčnímu předobrazu asi stejně daleko jako „dřevaři“ vůči středověkým rytířům. Hra v jejich podání připomíná variaci vybíjené a lakrosu se zbraněmi ze dřeva obalenými v molitanu. Když se ale vrátíme k filmu samotnému, ten zcela uhrane svou osobitou vizí a precizně vystavěným scénářem od režijně debutujícího Davida Peoplese, jehož jméno je jinak asociováno s filmy jako "Blade Runner", "Nesmiřitelní" či "12 opic". Fakt, že "Pocta pro juggery" byla ve své době ambiciózní projekt, stvrzuje i herecké obsazení v čele s Rutger Hauer, Joan Chen, Delroy Lindo, Vincent D'Onofrio. Nutno si uvědomit, že tehdy tato jména nebyla doménou béčkových produukcí, ale naopak patřila mezi největší herecké talenty (Hauer měl za sebou "Blade Runnera", D'Onofrio "Full Metal Jacket", Chen part u Bertolucciho a Lindo byl uznávaný shakespearovský herec). Bohužel snímek tragicky propadl a očernil i všechny své aktéry, z nichž se někteří už nevymanili ze škatulky zetkových hvězd. ()
Tenhle kultovní film z doby mého dospívání jsem viděl poprvé až teď. Nejsem hypernadšenej, ale nejsem ani zklamanej. Na dnešní poměry je to docela komorní film, místo budgetem a trikama navozuje atmosféru jinak - a docela se mu to daří. Příběh je jednoduchý tak, jak už sportovní (jj, paradoxně je to víc sportovní film, než se zdá) snímky bývají. Ale odsýpá to, Rutger je charismatický a Joan Chen zajímavá, hra násilná a reálie postapokalyptické. Co víc si přát? ()
Filmy so "špinavou" postapo budúcnosťou, hlavne teda niekde v podzemí nie sú celkom moje gusto. Ale tento má takmer od začiatku zaujímavú atmosféru, kde o niečo ide od začiatku až do konca. Priamočiary príbeh nie je na škodu, chválim hlavne "autentické" spracovanie, aj keď pár logických kiksov by sa našlo aj tu. Charizmatický a celkovo vážny Hauer sa do tohoto prostredia skvele hodí a aj keď akčné súboje nepatria medzi tie najlepšie, rozhodne ma film zaujal. Hodnotenie: 65% ()
Mám slabost pro Rutgera Hauera, pro post-apokalyptické filmy i pro brutální futuristické sporty (i když filmy o nich by spočítal na jedné ruce i opravdu nešikovný dřevorubec) přesto mi Pozdrav od Juggerů nesedl. Důvod je prostý: absolutní nepropracovanost světa zničeného katastrofou. Ve filmu se tak třeba nedozvíte pravidla sportu, o který ve snímku jde, nebo co zničilo civilizaci a jaká jsou pravidla toho, co z ní zbylo. Proč je důležitá psí lebka? Co jsou psí města? Kdo jsou vládci? To vše si musíte sami domyslet, protože tvůrci vám nenabídnou absolutně žádnou odpověď. A prakticky jediné, co se dá bez jejich výkladu pochopit, jsou pravidla brutální verze famfrpálu. To vše by se snad ještě dalo odpustit, kdyby se tvůrci zaměřili na sport samotný a přinesli zajímavé zápasy. Jenže v rámci šetření jsou zápasy, stejně jako zbytek filmu, natočeny ve velice úzkých záběrech, čímž dochází k tomu, že jsou měření sil juggerů pomalá a nudná. Hvězdičku za Hauera a hvězdičku za slušnou atmosféru. ()
Galerie (10)
Zajímavosti (2)
- Jugger má své zastoupení i v ČR a to hned v několika formách - postapo a sportovní. (fars)
- Film a sport jugger se staly v některých zemích natolik populární, že se v nich pořádají ligové soutěže v juggeru. (ČSFD)
Reklama