Režie:
Maurice PialatKamera:
Jacques LoiseleuxHrají:
Sandrine Bonnaire, Maurice Pialat, Christophe Odent, Cyril Collard, Jacques Fieschi, Valérie Schlumberger, Pierre-Loup Rajot, Evelyne Ker, Eric Viellard (více)Obsahy(1)
Suzanne se ve svých patnácti letech potýká s láskou. V úvodu nacvičuje Mussetovu hru S láskou nejsou žádné žerty a má problémy s uchopením role. Ve skutečném životě se rozchází s přítelem Lucem, neboť není schopná projevit své city. Následně projde postelemi několika mužů, v nichž také jakoby se ukrývala před rodinou - otcem, který opouští rodinu a mezi nímž a dcerou se projevuje tzv. Elektřin komplex, matkou, která je na pokraji nervového zhroucení a bratrem, který přebírá otcovství a důrazně ho na Suzanne praktikuje. Východiskem se zdá být svatba, kterou už nepřekazí ani Lucovo vyznání. Kostrbatá Suzzanina cesta za poznáním lásky však pokračuje... "Ty jej nemiluješ, ty jen chceš být milována..." Suzzanin otec (hraje sám Maurice Pialat) komentuje svatbu své dcery.
Film získal cenu Louise Delluca (1983) a dva Césary (1984): za nejlepší film a za herecký výkon Sandrine Bonnaire (Suzanne). Nominace na Zlatého medvěda (1984), Césara za režii (1984). (zdenik)
(více)Recenze (11)
Suzanne si se sebou neví rady, spí s každým, kdo se namane, a ve chvílích oddechu čte Vianova "Srdcerváče". Hezká ukázka práce nesmlouvavého portrétisty zpackaných francouzských životů, poctivé nezábavní kino s patnáctiletou S.B. v rozpuku (Pialat spoléhá na její herectví a zároveň dobře ví, co dělá, když umisťuje její tělo pod úvodní titulky s doprovodem osudového zpěvu Klause Nomiho) a nevídanými domácími řežbami. Titulní přípitek "Na naše lásky!" možná oslovuje i diváka. P. S. 2024: Na rozloučenou s filmem, který už nechci nikdy vidět, přidávám čtvrtou hvězdičku. (Řekl jsem nikdy?) ()
Zlatý Medvěd - výběr ()
Všichni chovají jako kokoti a melou kraviny, nikdy více. ()
Tenhle film, to není nic pro mě. Ale jsem si jistý, že především slečnám se to může líbit o dost víc. ()
Hysterické, nevyvážené, staromódne. Film s asi najväčším počtom faciek aký som kedy videl (poväčšinou totálne absurdných). ()
Pokus o analýzu rodinných pomerov, OK! Ale od režiséra Pialatovho věhlasu, som automaticky očakával viac než priemer. A ten nebol prekročený ani po obsahovej ani technickej stránke. A tak za najväčšie pozitívum filmu musím označiť sympatickú Sandrine Bonnaire. A keď sa niekto, podobne ako ja pred projekciou, domnieva, že film je kontroverzný, musím konštatovať, že tenduje skôr ku konzervativizmu, čo mu v mojich očiach zvýšilo hodnotu. ()
Ve filmu je jedna neskutečně krásná scéna. ()
Moje oblíbená krásná Sandrine byla už tady skvělá herečka, leč pan režisér a scénárista v jedné osobě je bohužel totální kokot. Vůbec netuším co chtěl tímhle kouskem říct. Podivná rodinka hysterických mimoidů, kteří se neustále fackují a vedou idiocké řeči o ničem, prostřihávané podivnými vztahy - nevztahy hlavní hrdinky, kde se vedou další idiotské řeči o ničem. A celé to nemá hlavu ani patu. Myslím, že od tohoto režiséra už nechci nikdy nic dalšího vidět. ()
Absolutní láska. Už nástup Nomiho žalostného funébrmarše The Cold Song naznačoval. Jsou prostě filmy, které si užijete skoro každou vteřinu. Z poklidného letního snímku se film zvrtne v poněkud bizarní (pro někoho nepřijemnou) podívanou. Let me freeze again to death. Kam se hrabe Nymfomanka. ()
FNR 2010 ()
Film je dramaticky nevyvážený, ale Bonnaire predtavuje plnokrvnú a pamätnú postavu. Film získal francúzskeho Cézara. ()
Reklama