Hercule Poirot - Season 10 (2005) (série)
Režie:
Sarah HardingScénář:
Nick DearKamera:
David MarshHudba:
Stephen McKeonHrají:
David Suchet, Cordelia Bugeja, Tristan Gemmill, Alex Jennings, Lucy Liemann, Lesley Manville, Lyndsey Marshal, Robert Pugh, Douglas Reith, Alexander Siddig (více)Obsahy(1)
Vraždit mohli všichni. Který z těch čtyř to byl? Měla to být příjemná partička bridže, změnila se však na nečekané drama, když ji přerušila vražda. Zdálo by se ovšem, že odhalit pachatele bude v tomto případě hračka. Jsou tu čtyři detektivové a čtyři podezřelí. Síly jsou tedy víc než vyrovnané. Jenomže v tom je asi ten háček. Neboť každý z těch zkušených borců má na zavraždění jejich hostitele svůj názor – a možná právě proto se nedokážou pohnout z místa. Naštěstí jedním z těch čtyř je Hercule Poirot. A ten se rozhodně s neúspěchem smířit nehodlá. (Česká televize)
(více)Recenze (74)
Jsem samozřejmě ovlivněna knihou, což vysvětluje mé nízké hodnocení. Už v průběhu mě štvalo, že spoustu věcí změnili a překroutili a ten konec mě dorazil. Nechápu, proč tvůrci tolik odbočili od předlohy, asi si fakt mysleli, že to napíšou lépe než A. Christie. ()
Dobré dobré, parádní atmosféra a zápletka. Posezení v jedné místnosti čtyř 'mozků' a v té druhé čtyř potenciálních vrahů, vlastně skutečných a o to je to lepší. Postup při vyšetřování je také nevídaný a k tomu přibude možnost, že i mezi mozky může být vrah, škoda, že této možnosti nebylo dáno více prostoru. ... Jehla jako vražedný nástroj, prášek na spaní, unuděný bohatý brit, lovecká zbraň, sirup, pád ze schodů, očkování do Egypta, Bridge. ()
"Hercule Poirot se nikdy nemýlí - naposled to bylo před 28 lety". Přirozeně sebejistý a sebestředný belgický detektiv se opět neomylně pouští do vyšetřování podivné vraždy podivného muže, který na svůj karetní večírek pozval čtyři potenciální vrahy a čtyři možné detektivy. Napínavý a dobře rozehraný snímek ani na chvíli neztrácí své tempo a až do konce je příjemným setkáním se starou klasickou detektivkou. Hudba: Stephen McKeon ()
Hercule Poirot poprvé ve společnosti spisovatelky Ariadne Oliverové. Zoe Wanamaker je skvělé herečka. Tento díl má opět docela pozměněnou zápletku, která je pozměněná vážně trochu divně. Jinak skvělá epizoda. ()
Pošilhávání do kalet pši chatlném ošvětlení še může štát ideální šituací plo zločin. :) Mělo to být elegantní setkání se smokingy, večeří, róbami a kartami pod taktovkou poněkud výstředního syrského hostitele. Ten je během večera precizně zakudlován a protože mezi hosty je i jistý slavný detektiv, spisovatelka detektivek a policajt, vyšetřování se rozbíhá vcukuletu. A jak Poirot neochvějně kráčí po stopách vraha, odhaluje, že mrtvý zdaleka nebyl jediný účastník osudného večera s přeplněnou třináctou komnatou. Naopak, někteří ji mají tak nacpanou, že by nejen jablko nepropadlo, ale ani pecka z něj. Rozuzlení Karet na stole je kontroverzní a odvážné – uvážíme-li dobu vzniku předlohy. ()
ZASE SI JE PŘECHCAL, ERKYLE! Nadmíru interesantní zápletka, jíž do dokonalosti chyběl jen trochu méně prostější konec! Hercule opět křehl pod pohledy mladých slečen z Devonu, zatímco jeho družka z branže slídila a tahala rozumy od aktérů karetního večera. Nanejvýš vtipné je, že v každém Poirotovi je zmínka o Egyptě (ach Luxor!), o šedých buňkách mozkových a neslušnosti masturbace na veřejnosti. Hercule, tys slídič dvakrát pomazaný! 96% ()
Jeden ze silnějších dílů. Zaprvé, první účast madame Oliverové v Poirotovkách- podle mě, spolu s Viděla jsem vraždu, nejlépe využit její charakter. Zadruhé, netradiční oběť- rozuměj zcela originální- nic podobného jsme v Poirotovkách neviděli, a za třetí- využití flashbacků a celkové provázání s minulostí je zde větší než obvykle. Spokojenost. ()
Vražda ako umelecké dielo, keď sa taká podarí, aj Poirotove srdce zaplesá a vykúzli mu úsmev popod fúzy, hoci odhaliť vraha nevyhnutne musí. Bez neobvyklej asistencie by sa to ale vrahovi nemohlo podariť a v tom je práve to umenie. Zo začiatku nikto nemá motív a na konci je podozrivý každý z partie bridgu, zostáva už len váhanie, či ide o úkladnú plánovanú vraždu alebo o oportunistickú. –––– Každý sa niekedy mýli, aj vy však? – ... Áno, pred 28 rokmi. ()
Až do konce docela zamotané, výsledek uvěřitelný. Jeden z těch lepších dílů ()
Též se řadím k průměrnému, jako acylpyrin - nenadchlo, neuškodilo. Navíc jsem nepochopila tajemství vrchního inspektora Wheelera, ale líbila se mi ta spisovatelka (očividně jí psaní už netěšilo) a Poirot taky v poho... ()
Zaujímavý príbeh. Autorka to zamotala, tak, že sa nedalo vytušiť, kto je vrah.......65%. ()
S10E02. Opravdu karetni dil. Az me to trochu mrzelo, protoze v bridzi se opravdu nevyznam, takze vubec netusim, k cemu jsou ty papirky na zapisovani a co hraci neustale licituji. Ale nastesti je to natoceno tak, ze to pro pochopeni a uziti si zapletky neni tak podstatne. Dalo by se rict, ze pribeh je tak trochu "osekanych" "Deset malych cernousku" - hostitel pozve do domu lidi, kteri maji nejake tajemstvi (vrazdu) z minulosti. Tedy jen nekteri. Rozdeli hosty do dvou skupin u karet - jednu tvori "cmuchalove" v cele s Poirotem, dale pak inspektor z Yardu (Japp to bohuzel neni), plukovnik tajne sluzby a madam Oliverova, spisovatelka detektivek, ktera se zde objevuje v serii poprve a nikoliv naposled (a slouzi jako jakasi nahrada Hastingse/Lemonove). Druhou skupinu pak tvori dve zeny a dva muzi, z nichz vsichni maji prave nejakeho toho kostlivce ve skrini. A mezi temito skupinami hostitel Shaitana, ktery je nalezen probodnuty. Je to ponekud zvlastni, jelikoz si divak rika, jaktoze nikdo nic neslysel, kdyz je mrtvy v te same mistnosti. Na veskera vysvetleni se ale dostane a odkryvani minulosti zucastnenych je vkusne zakomponovano, takze nezdrzuje. Zajimave je take sledovat, co vsechno si podezreli z dane mistnosti pamatuji, cimz je Poirot psychol. testuje. [spoiler! trochu bych mel vytku k tomu zpusobu, jak "zaridit" nekomu sepsi, protoze tak jak to bylo znazorneno, by to zrejme neslo - uz jen proto, ze ockovani je podkozni a ne nitrozilni, kazdopadne trochu neprijemny pobyt v Egypte by to zpusobit mohlo] ()
"The question is, can Hercule Poirot possibly by wrong?" ()
Zločin během partie bridge. 4 potenciální vrazi a jeden vrah skutečný. Kdo to byl? Jedna z těch průměrnějších poirotovek, v roli pana Šejtany ale září charismatický Siddig, jehož oči jsou neskutečně ostré. ()
Máme čtyři podezřelé, ale nemáme řešení. Řešení je, zavolejme jednoho brýlatého experta na vše. Řeč je o Hercule Poiroti a on už nám vraha najde. ()
Doslova a do písmene výborná "hra" :-). Celý tento díl byl velice tajemný a nakonec parádní závěr. Určitě si to zaslouží maximální hodnocení. ()
Slušný díl, na kterém mě nejvíc zaujala luxusní Shaitanova rezidence, retro barevné vzpomínkové flashbacky a hlavně rekonstrukce bridgeových partií, i když téhle hře absolutně nerozumím. ()
Tento díl Poirota se mi obzvlášť líbil. Narozdíl od ostatních se dosti značně a odvážně vzdaluje od předlohy, což většinou bývá katastrofa (např. američtí Tři mušketýři), zde je tomu však naopak. Řada nových prvků a vedlejších dějů udržuje i diváka jako já, který knihu četl, ve střehu a zároveň tyto úpravy nejsou vůbec násilné ani překombinované. Zkrátka, přiznám se, že v závěru jsem si ani nebyl jistý, že vrahem je ta stejná postava jako v knize a to pro mě už něco znamená. Bravo! ()
Děsivě otravná a nevtipná nepostava Zoe Wanamaker strhává každý díl, ve kterém se vyskytne, do bahna podprůměru. Zde, pokud to správně chápu, se objevuje poprvé a je to škoda, protože výchozí situace je na Agathiny poměry velmi zajímavá. Odolat pokušení stvořit si své literární alter ego je těžké, zvláště při objemu, který Christie vyprodukovala. To chápu. ()
Nemám to ničím podložené, ale tento díl je ne-li nejlepší, tedy určitě jeden z nejlepších (ostatně na špatný či nezáživný si vlastně nevzpomínám). Vždy, kromě detektivky je na co se dívat. Tuto elegantní, seriózní až ctnostnou dobu máme moc rádi. Škoda, že je to minulost. ()
Reklama