Režie:
Sofia CoppolaScénář:
Sofia CoppolaKamera:
Lance AcordHrají:
Bill Murray, Scarlett Johansson, Akiko Takešita, Anna Faris, Giovanni Ribisi, Takaši Fudžii, Nancy Steiner, Kei Takyo, Makisuke OkamuraVOD (3)
Obsahy(2)
Jak se asi řekne japonsky „Stojí to za..."? Moderní Tokio ve své supervelkoměstské anonymitě. Agresivní, pulzující, nevšímavé, fascinující, zábavné i odtažité... Cizí – alespoň pro dva Američany, kteří se tady náhodou ocitnou ve stejnou dobu – a ve stejném hotelu. Herec Bob má v Tokiu natáčet reklamu na whisky, o hodně mladší Charlotte doprovází manžela fotografa. Oba si tady připadají ztracení, nerozumějí jazyku, kultuře; oba mají spoustu času – a oba trpí nespavostí. Náhodné setkání, pár společných dní a pocit blízkosti pomáhají oběma překlenout osamění v neznámém prostředí – a možná oba dva získají i něco navíc... (Česká televize)
(více)Recenze (1 222)
Už je to nějaký čas, co jsem tento film viděla. A jediné co si pamatuju, je nuda. Ano, mělo to zachytit nějakou osamělost dvou lidí v cizím městě a to se povedlo. Ale celé mi to přišlo takové prázdné, bez děje. Dost přeceňovaný film. ()
Plné směšných lidí a věcí, krásné, divné a hlavně hrozně cizí. Takové je Tokio pro dvě ztracené duše, které nechápou okolí a samy jím zůstávají nepochopeny, nechápou vlastně ani sami sebe a tak jim nemůžou pomoct ani jejich nejbližší…Z osamělosti mezi nimi vzniká pouto spojenectví a spiklenectví, které jim pomáhá překonat ten obrovský kulturní šok….btw. studie kulturní ho šoku je to dokonalá. ()
Úsměvné, výmluvné, dojemné. Co víc dodat?! Snad možná … nezapomenutelná postelová studie opuštěné, ležící Scarlett … to kdyby ještě někdo váhal, pánové. Dámy prominou, přehlédnou nebo se přidají :-). ()
Bill Murray se pro tuhle roli narodil. Je to velice citlivě natočený přiběh dvou opuštěných lidí, kteří jsou "ztraceni" a to ve všech směrech, nejenom v Tokiu. Také bych chtěl pochválit milý situační humor, který mě při sledování mnohokrát polechtal bránici:). ()
Jedním slovem- „hrůza!“. Jedna * jen z úcty vůči Billu Murrayovi. Jedinou pointu , kterou by v sobě tento film mohl mít už dávno vyjádřil Samuel Beckett ve svém díle „Čekání na Godota“ aneb vržení do soukolí absurdního světa. Podstatné je ale to , že tady se těmi „čekateli“ po vzoru Vladimíra a Estragona nestávají hlavní herci ale divák, který čeká na konec těchto absurdně vyplněných 102 minut čisté stopáže… ()
Film je velmi dobře zrežírovaný i zahraný, přesto z něj mám smíšené pocity. Pěkné zachycení Japonska i atmosféra filmu není špatná, ale faktem zůstává, že se tu nic moc neděje. Možná kdyby se trochu přidalo na konfrontaci Murray/Johansson nebylo by to na škodu a trochu více emocí (hlavně na závěr), a hned by to mělo jiný náboj. No asi zatím nejsem ztracencem, aby mě tento snímek nějak dostal. ()
Přesně tak, jako se cítil B.Murray se já cítím, když přijedu do cizího města, kde nikoho neznám a kde si jdu splnit pouze svoji povinnost. Proto vždy rád uvítám člověka, který je na tom podobně. A když se navíc jedná o osobu opačného pohlaví, tak rád udělám i spoustu hloupostí, které bych jinak ASI neudělal. Dle vysokého hodnocení tohoto filmu jsem usuzoval, že bude vyjímečný - trochu jsem se zklamal - mé hodnocení osciluje mezi 3 a 4. ()
Nevím proč, ale pro mě zklamání. Čekala jsem asi něco lepšího, ale z neznámého důvodu mě film prostě nudil. Střet japonské kultury s americkou je zajímavé téma, ale v tomto zpracování mě prostě natolik nezaujalo. Bohužel. ()
Od chvíle, kdy jsem narazila na název tohoto filmu jsem si říkala, o čem to tak může být.. Nidky nečtu obsahy, jenom koukám na galerii a jací herci ve filmu hají, a jaký je to žánr filmu. Všechny tři věci (fotky z filmu, herecké obsazení, žánr) mi sedli, řekla sme si, tak to může být fain film. A byl. Jenom mi pořád nedochází co má co dělat ten název s celým filmem.. Klidný děj doprovázený nevinnými okamžiky, událostmi, nudným životem, taková pohodička. Uvažovala jsem mezi 3 - 4 hvězdičkami, a ne a ne se rozhodnout.. Dala jsem čtyři, protože to není typický americký film, ve kterém jde o šílenou nevěru, přehnané city, nebo chtěné dojímavé chvilky ()
Podle mě jeden z nejpřeceňovanějších filmů. Nejvíc mě asi zaujal oblek moderátora talk show, což není mnoho. Uznávám, zahráno i natočeno je to krásně, Bill Murray je vtipný i tragický zároveň, Scarlett Johansson nádherná a k tomu i šikovná.. Ale dohromady docela nuda. Dovedu si představit, že to spoustu diváků chytlo za srdce, asi to prostě jenom není film pro mě. ()
Popravde par let cekam s hodnocenim pro me tak tezko definovatelneho... film jakoby nebyl svou podstatou urcen pro me, ale je mi hrozne blizko. Tim tichym hucenim deje, tim jak Japonsko pripomina neco nadpozemskeho a v tom ta nazorna malatnost protagonistu jakoby vytrzenych z kontextu a znovu nalezene prozreni v univerzalnim pribehu zivota, kde Murray nese celou tu tihu neuspokojeni ruku v ruce ve zdanlive cistem vztahu s az omamnou Scarlett. Je to tak tizive, citove a zaroven uklidnijici a postupne uvolnujici, snad proto ty ctyri, protoze nekdo tyhle veci umi rict jemne, krasne a nevtirave... ()
Krásný film o spřízeněných duších v cizím a nepochopitelném světě i v nepochopitelném životě. ()
Ten film na vás dýchne naprosto neopakovatelnou atmosférou a nepustí vás až do hořkosladkého konce. Setkání dvou lidí bez cíle a smyslu života na pozadí „neznámého“ světa japonské metropole, kde odcizení a samota rezonuje pro „neJaponce“ ještě daleko více. Fantastické výkony Billa Murraye a Scarlett Johansson, kterými se mi navždy zapsali do povědomí. Jak citlivě dokázali stvárnit dvě osamělé duše, které docházejí právě zde tak hřejivého splynutí, které je oproštěno kýče, kalkulu, či přílišného hraní na city. Skvostná kamera a překrásná hudba jen posouvají brilanci tohoto snímku výš a výš. A z toho konce je mi hezky a velmi smutno zároveň. Tleskám a odnáším si skutečně hluboký zážitek. ()
Originálně natočený film o tom, jak se potkají dva lidé, které to k sobě táhne a nic se nestane. Nejde o žádnou romantickou komedii se šťastným koncem a přesto má člověk na konci filmu hřejivý pocit. Nejsem schopen tento snímek přirovnat k žádnému filmu, jelikož jsem dosud nic podobného neviděl. Originální, svěží, vtipné. 100% ()
Ach jo, člověk si říká, že už ho nic nepřekvapí a pak přijde toto... Tenhle film jsem si nechával v záloze jako méně nápadnou klasiku, že se na něj podívám až si budu potřebovat spravit chuť po nějakém béčkovém filmu avšak nastal úplný opak. Jakkoli půvabná Scarlett může být na (ne)kvalitě filmu to bohužel nic nezmění. Tak ubíjející nudu bez atmosféry jsem dlouho nezažil, dokonce mi bylo tak trapně, že sem se omluvil všem, které jsem donutil se na to se mnou dívat -> pozitivní hodnocení u tohoto filmu je pro mě poza (nejspíše kvůli hype kolem Coppola), ()
Využiji český překlad filmu a parafrázuji jej - Ztracen v přechodu. (Pakliže pro mužskou krizi středního věku použijeme termín přechodu jako u žen.) A slovo přechod je příznačné, obě hlavní postavy přecházejí z místa na místo, nikde nevydrží tak dlouho, jak by oba chtěli nebo jak by minimálně jeden z nich chtěl a vlastně oba ani pořádně nevědí, co chtějí. Taky by se film mohl jmenovat Ztracena na začátku. ()
"I just feel so alone, even when I'm surrounded by other people." Veľmi sa mi páčila svojskosť tohto snímku. Spôsob akým Sofia Coppola opisuje osamelosť je podmanivý a v žiadnom prípade nie je prvoplánovo smutný. A áno, rola Boba bol nielen pre Billa Murray-ho napísaná, on sa pre ňu narodil. ()
Natočit zadek Scarlette jen v kalhotkách aniž by to vypadalo sexy, to chce opravdu talent, a když se tohle v úvodní scéně povedlo, bylo už naprosto jasné, že to bude sakra dobrý film. Tohle vážně není patetická romantická komedie. Já jsem vlastně tenhle film vůbec neviděla jako romantický, až do té ošklivé chvíle, kdy jsem si přečetla ten nejhorší spoiler všech dob - co Bob Charlottě pošeptá na konci. Jestli je to vůbec spoiler, když jsem to zjistila až druhý den. Každopádně do té chvíle to pro mě byl příběh o spřízněných duších, o dvou lidech, jejichž životy se na krátkou chvíli protnou přesně proto, aby si dali vzájemně energii dál žít. Ona má znovu sílu hledat, on má znovu chuť žít. Že oba hlavní herci podali brilantní výkon a režie i scénář jsou prostě nádherně nezapomenutelné, to není potřeba opakovat. Ta lehkost, se kterou film diváka promotá šílených nočním Tokiem a zase vrátí do intimní atmosféry v hotelovém pokoji, se moc nevidí. Všechno plyne, není se čeho bát, tady je všechno přesně jak má být. A přitom by se příběh dal shrnout tak, že se hezká holka a úspěšný chlap ve středním věku nudí vlastním životem, vyrazí na party, skončí spolu v posteli a po krátkém románku se zase vrátí ke svým beznadějné manželstvím. Ale o tom to vůbec není. Vždyť oni se vzájemně ani nepředstaví. ()
Na Scarlett se dívalo hezky, dosud jsem ji neznal, ale to je asi tak vše, co mě na tomto filmu upoutalo, jen se divím (a vlastně se moc nedivím), že film byl oceněn Oscarem za scénář. Bylo to plytké, prázdné, nicneříkající, možná to působilo na slaboduchého běžného amerického diváka, ti si na takovéto příběhy potrpí. Příběh stárnoucího padesátníka, který se ocitne jako populární herec díky jakési smlouvě v poněkud bláznivém Tokiu a jehož manželství se stalo pouhou běžnou rutinou vez citových vazeb. A příběh mladinké filozofky, která po dvouletém manželství s chotěm přilétá do Japonska, neboť on má jakousi práci jako fotograf a na svoji ženušku nemá ani minutu čas... Takže zápletka jasná, ,rozdíl 33 let nehraje přece roli, mladá se zamiluje do starého, on do ní, pak cindy pindy,, nakonec se nedá nic dělat, on odlétá, loučení, neloučení, pusůůůůů.... Asi se v druhém díle sejdou (ten naštěstí snad natočen nebyl). ()
Tu na CSFD som si uz nejako zvykol,ze obrovske mnozstvo filmov je nadhodnotenych a podhodnotenych a tato drama a jej 81%-tne hodnotenie,no akoze pardon,ale zaco,viac-menej je to film o nicom a to,ze tam hraju znami herci,to nezmeni nic na tom,ze tato zalezitost je slabucka,za ten koniec dam jednu hviezdicku...:-) ()
Reklama