Režie:
Sofia CoppolaScénář:
Sofia CoppolaKamera:
Lance AcordHrají:
Bill Murray, Scarlett Johansson, Akiko Takešita, Anna Faris, Giovanni Ribisi, Takaši Fudžii, Nancy Steiner, Kei Takyo, Makisuke OkamuraVOD (3)
Obsahy(2)
Jak se asi řekne japonsky „Stojí to za..."? Moderní Tokio ve své supervelkoměstské anonymitě. Agresivní, pulzující, nevšímavé, fascinující, zábavné i odtažité... Cizí – alespoň pro dva Američany, kteří se tady náhodou ocitnou ve stejnou dobu – a ve stejném hotelu. Herec Bob má v Tokiu natáčet reklamu na whisky, o hodně mladší Charlotte doprovází manžela fotografa. Oba si tady připadají ztracení, nerozumějí jazyku, kultuře; oba mají spoustu času – a oba trpí nespavostí. Náhodné setkání, pár společných dní a pocit blízkosti pomáhají oběma překlenout osamění v neznámém prostředí – a možná oba dva získají i něco navíc... (Česká televize)
(více)Recenze (1 222)
Snad nejsou potřeba ani amorovy šípy k tomu najít někoho, kdo místo "umělých květin" donese světlo do šedé tmy dní díky malé kopretině. U oken sedět a koukat na svět, lhát si a stát dál v příšeří. A pak, ve městě jiné reality, v místě vám nic neříkající, najdete někoho, s kterým nemluvíte jen o běžných banalitách, mluvíte o všem či o ničem a přesto víte, cítíte, že ty slova nejsou jen do vzduchoprázdna. Prostě dvě ztracené střelky, které hledají své dva kompasy, které budou mluvit stejným jazykem a koukat na svět stejnýma očima. Poklidnost a nenucenost tohoto filmu je nakažlivá, ve všedním bezbarvém odlesku tamějších dní Sophia nalezla příběh dávající víc, než tisíc střepů a tisíce rozbitých mašinek velkofilmů.Každý se na něj však může dívat jinak, možná se najít a možná taky ne. 90% ()
Je vidět že Sofia Coppola zdědila hodně ze svého filmařského talentu od svého otce Francise Forda Coppoly autora slavé Kmotrovské trilogie. Ztraceno v překladu pomalu a v klidu utíká. Dýchne na vás vánek nostalgie a humoru, který je velmi inteligentní a nepodbízí se. Děj je takový normální, na rozdíl od umělých rádoby úžasných hollywoodkých příběhů. V hlavních rolích excelují Bill Murray a Scarlett Johansson. Opravdu nemám co vytknout. ()
Čím líp víš, kdo jsi a co chceš, o to míň tě cokoli rozčílí. ()
Scenar je velmi zajimavy a na film jsem se tesil. Coppola svou rezii, kdy nenechala dojit do konce ani dialogy, film ale uplne pohrbila a udelala z dobreho nametu az nesnesitelnou nudu, ktere nepomohly ani solidni herecke vykony Murraye a Johansson. Dalsi velke minus vidim v tom, ze japonce vyobrazila jako uplne pitomce. Vlastne jsem videl zbytecny a spatny film... ()
Občas si člověk po přečtení oslavných komentářů pomyslí, že někde promeškal jedinečný filmový zážitek, když ve filmu ho nenašel. Ztratil se v úhlech pohledu! Neshledal jsem na tomto filmovém díle nic převratného a výjimečného. Je mnoho jiných filmů, které podobné téma a atmosféru předvedli v úchvatnějším stylu provedení i vyznění. Osamocení a pocit ztracenosti v neznámém a zcela odlišném prostředí, které ze zažité běžnosti vyvrhává do nejistoty a rozpaků. Ztracenost je promíchána s životní vyhořelostí, rozčarováním, smutkem a prázdnotou. V tomto melancholickém rozpoložení je každé náhodné platonické sblížení jedinou šancí v úniku před trudnomyslností. Prázdnota je na chvíli zahnána. Hlavní postavou novodobé a nadšeně přijaté romance je stárnoucí herec Bob Harris (zajímavý Bill Murray), který už může jen vzpomínat na svou pohasínající slávu a ovládá ho pocit marné prázdnoty. Hlavní ženskou postavou je mladá Charlotte (zajímavá Scarlett Johansson), smutná ze své samoty v manželství. City v kontrastu s technickou prosperitou. Citová nesmělost a odloučenost v kontextu s přetechnizovaným mumrajem světel a her. Z dalších rolí: úsporná Bobova tlumočnice Kawasaki (Akiko Takešita), workoholický Charlottin manžel John (Giovanni Ribisi), přítulná zpěvačka (Catherine Lambert), Bobův režisér dobře placeného spotu (Diamond Yukai), podivuhodná pozornost a svíjející se bonus (Nao Asuka), Charlottin tokijský kamarád Charlie (Fumihiro Hajaši), herecká hvězdička na propagační cestě Kelly (Anna Faris), či extravagantní narcista a moderátor populárního televizního pořadu Mathew Minami (Takaši Fudžii). Jak bláznivý je současný svět a jak podivná je představa běhu umění! ()
Nuda k posrání #26. Viz Osvícení. 40% ()
Brilatne,dokonale a nesmierne krasne...Jeden z najlepsich filmov vsetkych dob. Dokaz, co dokaze dokonaly scenar a skveli herci s jednoduchou zapletkou aj za malo penazi.... ()
Veľmi dobrý film s vynikajúcim hereckým obsadením, peknou kamerou, dobrým scenárom, dobrou réžiou a dobrým soundtrackom. Pôvodne som chcel dať hviezdičky len štyri, ale s odstupom času vo mne pocity z Lost in Translation dozreli a 5 hviezdičiek pre tak dobrý film rozhodne nie je veľa. ()
61. Zlatý Glóbus za rok 2003 - cena (3) - *Nejlepší film (komedie / muzikál), *Nejlepší herec (komedie / muzikál) - Bill Murray, *Nejlepší scénář - Sofia Coppola + nominace (2) - Nejlepší herečka (komedie / muzikál) - Scarlett Johansson, Nejlepší režie - Sofia Coppola ()
Sem se ztratil, ale jen trošku a ne v překladu, takže v poho. Docela nemyslitelné spojit Billa, Scarlett a Japanese. Nakonec i přes zřejmou nelogičnost vzniklo cosi, co mi přineslo filmové uspokojení vysoké kvality, Scarlett je boží. ()
Dokonalé vyjádření samoty. ()
Pekný film. Normálne to nie je môj šálok kávy, ale je to fakt pútavá sonda, ktorá však postavy len chladne pozoruje a nič nevyrieši... ()
Nejkrásnější film o tom, že muž a žena dokáží být velmi dobří přátelé a s tím ukázat i nejrůznější zajímavosti z Tokia. ()
Výborný film, který plyne krásně pomaloučku, takže si můžete užít každou sekundu... ()
Výborný film, skvělé herectví 100% ()
nebojte, nic se neztratilo, je to tam ....... ()
Pohodová improvizace dvou herců sympaťáků. Murray je zase ten chlápek odvedle, co se dostal do světa luxusu, do světa vyprázdněných pozlátek (viz TV show), necítí se v něm dobře, ale musí to vydržet, jak se jen dá (whiskey works). Scarlett je hezká, nijak moc inteligentní, ale přirozená a empatická. A film nám jasně ukazuje, že to může být tisíckrát horší (blondýnka meditátorka). Většinu filmu sledujeme jejich improvizace na dané téma (večírek, bar, TV, fotografování) pospojované náznakovým pokusem o příběh. Je to velmi příjemný film, ale nic víc. ()
Pěkné, nějak se potácím mezi tím, že mi film nedal vůbec nic a že mi dal naopak strašně hodně - confusing :) Jen já jsem v tom teda nenašla nějak tu komedii. :) Odehrávalo se to pomalu, bez mnoha slov a přinášelo to přitom tolik pocitů, že jsem byla fascinována tím jak si s námi film dokáže hrát - až do závěrečné scény jsem Tokio nenáviděla, cítila jen beznaděj a tu silnou přitažlivost mezi hlavními postavami a najednou se to po závěrečné scéně jako mávnutím kouzelného proutku proměnilo na veselé, krásné město ve kterém by chtěl žít každý a ta beznaděj se proměnila v naději. :) Kouzelné, navíc zvláštní jak dokázala režisérka vystihnout, že i ve scénách, kdy zábava a veselí bylo zdánlivě v plném proudu, tak stejně bylo cítit, že hlavní hrdinové se ve skutečnosti tolik nebaví a jsou tak CIZÍ. ()
Starý trouba Bob Harris, který už od života nic nečeká, dostává od života jednu z posledních příležitostí. Při návštěvě Tokya potkává Charlottu (Scarlett Johansson). On starý, ona mladá, on všechno za sebou, ona všechno před sebou. Krize středního věku, prázdnota, stereotypy. Do toho vpluje tahle labuť...a rozseká mu to všechno na kusy. A přitom se nic nestane, jen si spolu povídají. Přesto, nebo právě proto je Bob zcela zmaten. Stačilo by jen natáhnout ruku.... Skvěle natočený "duchovní" snímek je tragikomedií v obou pólech extrémní. Jako muž jsem se nádherně vžil do Bobovy situace a prožil s ním celý příběh troufám si říct až do dna. Hodně jsem se nasmál, napřemýšlel a na konci otřesen zlomeně odjížděl z Tokya. Ani já ani Bob na Charlottu asi nikdy nezapomeneme... ()
O promarněném životě ? O nevyužitých šancích ? O ztracených iluzích ? O krizi středního věku ? Ale jděte ! Komu se v životě splní všechna tajná přání ? Mnozí z nás mají daleko prozaičtější, nevděčnější a hůře placená zaměstnání a třeba i méně stabilní rodinné zázemí nežli hlavní hrdina - a před sebou nevidí tak optimistickou perspektivu jako jeho náhodná známá. Chápala jsem jejich pocity v odcizeném, překotně ubíhajícím světě, ale jejich problémy mě nijak neoslovily - lépe řečeno mě silně nebavily. Děkuji pěkně, docela dobře si vystačím s vlastními. Ale dost možná jsem jenom neměla tu správnou vstřícnou náladu. Prozatím opatrné 3* ... za snahu. ()
Reklama