Režie:
Fernando MeirellesScénář:
Anthony McCartenKamera:
César CharloneHudba:
Bryce DessnerHrají:
Anthony Hopkins, Jonathan Pryce, Juan Minujín, Luis Gnecco, Cristina Banegas, María Ucedo, Renato Scarpa, Sidney Cole, Achille Brugnini, Federico Torre (více)VOD (1)
Obsahy(3)
Mezi papežem Benediktem XVI. a budoucím papežem Františkem vzniká překvapivé přátelství a v katolické církvi dochází ke zlomovému bodu. Inspirováno skutečnými událostmi. (Netflix)
Recenze (333)
Staré a nové. Dialogová kadence Garderobiéra (2015) v neotřelých kulisách Apoštolského stolce. Dva papežové jsou ve výsledku spíše „kostýmním dramatem“ než zevrubným diskurzem víry. Přes osobní rovinu člověk–Bůh je přehozena ideologická klerika a film řeší hlavně otázky, jež hýbou či hýbaly současným globalizovaným světem či jsou spjaty s fungováním a pozicí současného křesťanství v jeho rámci. Bohužel, celé tohle snažení po celou dobu spíše klouzá po povrchu a film do jisté míry působí jako nákupní seznam témat, jež by ve filmu měly zaznít (myšleno, divák by jejich diskuzi mohl vyžadovat), ale nijak dále zde nejsou zevrubně rozvíjeny. Většina dialogových výměn nikdy nepřekročí hranici, kdy by divák mohl začít intelektuálně tápat. Dlouhé rozpravy jsou odlehčovány výjevy ze všedního života, jež skrze scény jako donáška pizzy a Fanty do sakristie Sixtinské kaple nebo sledování fotbalu téměř atakují podbízivou kategorii „Hele, podívej se, papežové jsou lidé jako my“. Obsahová stránka, tempo a pointy dialogů… vše je podřízeno dramatické rovině a celkovému velmi relativistickému vyznění filmu. Veškerá potenciální kritika by tak byla hlavně obsahového spíše než dramatického rázu. Jako odlehčené, vtahující, minimalistické drama obstojí film na jedničku. „Despite the acting masterclass, clever humour and sumptuous visuals, it's a film that feels based on wishful, feel-good fiction, rather than thorny fact“ (Flicks.co.nz, 2019). ()
Ačkoliv jsem celoživotní ateista a jednoho z papežů jsem z celé duše nesnášela ( ano, toho nácka), přesto přese všechno mě film velice mile překvapil...Nebyla to nuda, bylo to dokonce i jemně vtipné a to se cení...Svižně natočeno a k tomu geniální herecké výkony ústřední dvojice...No, co k tomu dodat...Prostě příjemné překvapení...Za mě 85% ()
Film jsem viděl v kryptě (původně evangelického) kostela sv. Juliány v rámci „Noci kostelů“ či co to bylo. Obdivuji pana faráře, že ho promítl, jelikož film je, dle mého přesvědčení, jednoznačně proticírkevní. Velmi se mi líbil a to po všech stánkách. Myslím, že bezvěrec (natož kritik nejstarší a nejúspěšnější politické strany všech dob a zřízení) i věřící v něm uvidí něco jiného – v tom je jeho dokonalost. Doporučuji film vidět a to nejlépe bez předsudků. Na druhou stranu, s mojí nejmilejší se chystáme o5 si pustit Heroin (1970) – tam je Papa podle mých představ! P.S.: Fascinovalo mne, že duchovní (v této církvi) jako jeden muž, neovládají brilantně latinu. P.S.2: Davies182: „Stavte mosty, ne zdi.“ To máš těžké, ku stavbě mostu je potřeba větší fištrón a ovečky se Ti (vládneš-li mátožně) rozutečou... Se zdí je tomu právě naopak... :-) ()
Natočiť film o veciach viery a ostať pritom nezaujatý je umenie už samo o sebe. Buď je tvorca veriaci a vtedy z toho môže vyjsť chválospev, alebo je ateista a vtedy to môže skončiť satirou. Ak je však tvorca skutočný umelec, je celkom jedno, či je veriaci alebo nie, Tým najdôležitejším ukazovateľom cesty pre neho musí byť jeho vlastná potreba byť pravdivý. Natočiť film o pápežovi, a to žijúcom, si vyžaduje aj určitú odvahu. A natočiť film rovno o dvoch žijúcich pápežoch ešte väčšiu odvahu. Stojí to však určite za to, lebo my dnes máme po 700 rokoch dvoch žijúcich pápežov a bola by škoda nevyužiť túto veľkú tému. Pravda za predpokladu, že výsledné dielo bude pravdivé. Pri sledovaní filmu The two popes Fernanda Meirellesa som mal dlhú dobu pocit, že sa to podarilo. Dokumentárny štýl na striedačku s teologickými dišputami v prevedeni dvoch veľkých hercov bol ten správny spôsob, ako tú veľkú tému zobraziť. Pokazilo sa to príchodom pápežov do Sixtínskej kaplnky, keď si navzájom začali udeľovať rozhrešenia a ja som mal pocit, že sa ma niekto veľmi ľahko a rýchlo snaží uchlácholiť a obalamutiť. Príklad - zneužívanie detí kňazmi sa predsa nedá odbaviť pár nazlostenými vetami a potom veľkodušným rozhrešením. Ak by sa takého činu dopustil kuchár alebo čašník, bol by postavený pred súd. Spoveď by nestačila. A spolu s ním aj každý, kto by o tom zločine vedel a kryl ho. Prečo by mali byť kňazi, a aj pápež výnimkou? Práve preto mám pocit, že nakoniec to predsa len skĺzlo do polohy chválospevu. Pritom to nebolo rozbehhnuté zle. To už by som radšej bral tú satiru. Ale ak si niekto v tom filme naozaj zaslúži chválospev, tak to nie sú pápeži, ale fantastická herecká dvojica v hlavných úlohách. ()
Scenár aj hlavné postavy kopírujú to čo v tomto filme dominuje a tie oscarové nominácie sú určite zaslúžené. Hopkins aj Jonathan Pryce sú vyzreté herecké osobnosti a počúvať ich rozhovory je to čo mňa osobne bavilo asi najviac. Zaujímavý stret dvoch svetov toho otvoreného ktorý predstavuje pápež František aj toho viac konzervatívneho v podaní Benedicka XVI. Je to príjemná a pomerne dobre nasnímaná konverzačka ktorá si zaslúži aj opakované zhliadnutie. ()
Nepatrim k ludom,ktorych nejako extra zaujima cirkev,nabozenstvo a tie veci okolo toho,ale velmi som chcel vidiet tuto zivotopisnu dramu z prostredia Vatikanu a Papeza,ze ako to dopadlo a musim uznat,ze dobre,Anthony Hopkins a Jonathan Pryce si myslim,ze boli skvelym hereckym vyberom,to je bez pochyb,spracovanie je vyborne,vsetko vyzera realne,dialogy su na urovni,obcas je to dokonca aj vtipne,co by clovek necakal,takze nie je o com,je to jasne...:-) ()
mafia ()
Sic jsem to absolvoval během týdne ve zbytcích večerů natřikráte a dech mi nic nesebralo ani jedenkráte, tak to má něco do sebe. Pomalá konverzačka ze zákulisí těch nejsvětějších, kteří hřeší (skoro) stejně jako ostatní, řeší stejné radosti a strasti jako ostatní... taková vlídná vrásčitá církevní klukovina. ()
Příjemná, chvílemi úsměvná konverzačka dvou staříků. A hlavně zajímavý pohled do obyčejného soukromí jinak velice vážených osobností. A taky velké sluníčko, i když o závažné téma se také zakopne. ()
85 % ()
Čekal jsem čistě náboženskou "agitku" a i proto mě původně Dva papežové příliš nelákali. Nakonec jsem se odhodlal a tuhle dvouhodinovou konverzačku pustil. A rozhodně toho nelituji. Moc příjemné překvapení, které uteče hodně rychle. Už dlouho jsem neviděl takhle příjemný film postavený jen a pouze na dialozích. Oba pánové jsou staršího data narození, takže nečekejte žádné akční pohyby, ale to nevadí, tady stačí poslouchat slova. Obsazení je na jedničku, jak Hopkins, tak Pryce se každý na svého papeže skvěle hodí a je parádní sledovat jak se postupem času mění jejich vzájemný vztah. Ať je inspirace skutečným příběhem sebevíc volná, tady to funguje. A důvod je jednoduchý, ve finále se jedná o krásně civilní ukázku toho, že i ti zdánlivě nedotknutelní jsou v jádru jen a pouze lidé jako my všichni ()
Musím přiznat, že jsem očekával suchý a vážný historický film, byl jsem ale neuvěřitelně příjemně překvapen. Dva papežové jsou skvěle natočeným a překvapivě zábavným a vtipným filmem, který je sice na motivy historických událostí, zpracovává je však po svém. Nevím, jestli spolu dva papežové někdy v sakristii Sixtinské kaple popíjeli Fantu a jedli pizzu ze stánku přes ulici, v tomto filmu však ano. Takovýchto scén je v něm plno, a všechny bezchybně fungují a dokáží obě postavy divákovi skvěle přiblížit a zlidštit. Jonathan Pryce (který jakoby papeži Františkovi z oka vypadl) a Anthony Hopkins jsou ve svých rolích naprosto dokonalí. Jejich protiklady a rozpory je postupně sbližují a skrz jejich konverzace se nabízí zajímavý a poučný náhled na moderní církev, i na osobnosti obou mužů. ()
Deviza filmu spočívá jednak ve výborné ústřední dvojici, jednak ve velmi dobré režii, střihu a kameře. První přednost se projevuje především v mnoha dialozích, které spolu vedou. Situace, kdy obě postavy debatují na dogmaty a skandály církve, aby následně volně přecházely k tématu hudby nebo fotbalu, jsou výborné i přes velmi strohé filmové prostředky. Druhá přednost se projevuje především, když sledujeme oba muže mimo vzájemnou interakci (scéna, kdy oba večeří o samotě prozradí o jejich charakterech mnoho na ploše pouhé minuty) a během obou scén volby papeže. Ve dvou třetinách filmu se pak dočkáme flashbackové vsuvky, která působí sice rušivě, filmařsky není tak povedená, ale skvěle dokresluje vnitřní rozpor jedné z postav. ()
Vypadá to tak, že Netflix pomaličky začne produkovať také veci, na ktorých si musíme dať väčší pozor. Film „The Two Popes“ je predovšetkým o (ľudskom) priateľskom vzťahu medzi pápežom a jeho nástupcom. Zachytáva „krátke“ obdobie, keď Benedek XVI. odstúpi zo svojej funkcii a novým pápežom sa stane Bergoglio, čiže František. Dve odlišné osobnosti s odlišným názorom na mnohé veci. (Druhá časť filmu zachytáva úseky mladého Bergoglia – to všetko je potrebné k tomu, aby sme v daných veciach mali väčšie jasno). Nechýba ani dotknutie vážnejších tém, avšak postrácam, že v tomto smere pán Meirelles nebol odvážnejší. Dvojica A. Hopkins a J. Pryce sú vo svojich roliach parádni. Na Oscara to nie je, ale s nomináciou na Golden Globe plne súhlasím. Hlavne ma prekvapil J. Pryce, ktorý tu podáva jeden z jeho najlepších výkonov za posledné roky. Viac by som k tomu nenapísal / povedal – to, že akých ľudí vidíme na plátne a ako sa oni zmenili (prípadne sa nezmenili) od toho obdobia, sa musí rozhodnúť každý sám. P.S.: „Dobrý čo? Nemecký vtip – dobrý, ale bez humoru.“ Osobné hodnotenie: 82% (****) ()
Nikoliv o dvou, ale pouze o jednom papeži. Meirelles tematicky navazuje na svá minulá díla, ale tentokrát těžce přestřelil. Chápu, že postava Františka přímo svádí k tomu aby byla využita pro liberální až levičáckou propagandu, ale strhnout k tomu ještě i Benedikta, který byl a je úplně někde jinde, to chtělo už velkou dávku manipulativní fantazie. Církev už jednoho svatého Františka má a u toho by mělo zůstat. ()
Vynikajici konverzacni drama o nicem, ktere vas stejne bude bavit. ()
Poměrně slušný film. Sice je zřejmé za koho se kope, ale co je chválihodné, že se na oba papeže hledí jako na slabé lidské bytosti, které po Bohu v hloubce své duše bytostně žízní. Role Františka byla pěkně propracovaná, avšak Benedikt byl trochu ve vykreslení postavy plošší. Co se týče rozhovorů, tak někdy trochu šustí papírem a vlastně Benedikt neřekne žádný velký argument, ač argumentačně a teologicky je v reálu mnohem vyspělejší. Moc hezké je to zhumanizování papežství, tím se boří falešné modly. V dnešní době je v oblibě blízkost Boží zamlžovat jako by Ho člověk ani nemohl nalézt a i velké mozky nám říkají, že je to ono. Není to ono. On se dokáže konkretně dotýkat a měnit vnímaní reality. Ale chápu že popík pro masy spíše žádá temnotu, která nemá nároky a zní to tak mysticky. ()
Nedokázala som to dopozerať. Zaujímalo by sa, ako by sa k tým výmyslom postavil samotný emeritný pápež a nedivila by som sa, ak by zareagoval svojou pokorou, ktorá ho v skutočnosti charakterizuje.. Zaujímavý komentár: xxmartinxx. ()
Inteligentní konverzačka s humorným nadhledem. Funguje celkem fajn, ale kvůli velkému rozsahu působí zkratkovitě, s tím, že je zbytečně prostoru ponecháno flashbackům. Asi pro ty, kteří dosud o papeži Františkovi nic nevěděli. Dramatická rovina není nijak zvláště přítomná právě kvůli těmto návratům zpět. Čímž pádem se trochu zastírá opravdový vnitřní zápas obou z nich. Rezignovat na úřad papeže bylo velmi odvážným rozhodnutím stejně jako pochyby, které užírali tehdy ještě Bergoglia. Výsledkem je polidštění obou, ale nejde to zase tolik dovnitř. ()
Herecký koncert dvoch hlavných predstaviteľov v neopozeraných vatikánskych kulisách. Realita je iste krutejšia no film je skvelý.. ()
Reklama