Režie:
Roberto RosselliniKamera:
Enzo SerafinHrají:
Ingrid Bergman, George Sanders, Maria Mauban, Anna Proclemer, Paul Müller, Anthony La Penna, Natalia Ray, Jackie Frost, Bianca Maria Cerasoli (více)Obsahy(1)
Alexander (George Sanders) a Katherine (Ingrid Bergman) Joyceovi, zámožný anglický pár, zdědí dům v Itálii. Po fádním desetiletém manželství a znuděni jeden druhým stojí těsně před rozvodem. Rozhodnou se nicméně vybočit ze svých obvyklých stereotypů a vypraví se na cestu do Itálie... (Charlotte Chandler: Ingrid)
Videa (1)
Recenze (23)
Dokonalej portrét muže a ženy, Rossellini oboum pohlavím rozuměl, jak vidno :-). A k tomu fantastická atmosféra Neapole a okolí. Práven jeden z nej filmů všech dob. Taky Ital Rossellini nezapře svou vrozenou spiritualitu a krásně nás vede po kultovních místech Neapole, což vrcholí poslední scénou v mariánském procesí. Kdopak nám to asi dal ústřední dvojici zase šťastně dohromady :-)?! ()
Co dokáže rozbořit obranné valy, které unavení manželé vystavěli kolem svých já, aby se nemuseli darovat? Jen zázrak, ničím nezasloužený zásah milosti, může krunýře prorazit a znovu otevřít cestu zranitelnosti lásky. Byl by to smutný film o erozi vztahu, kdyby Rosseliniho vidění světa nebylo otevřeno dokonce i větším divům, než je uzdravení slepých… ()
Taliansky, (neo)realistický režisér Roberto Rossellini, podľa môjho skromného názoru, najskôr nakrútil akýsi dejepisno-turistický titul s naprosto všelijakými neapolskými kultúrnymi pamiatkami v nasledovných podobách: múzeí, katakomb, a k tomu i prírodných úkazov, a až snáď následne potom prichádzalo do úvahy i všetko ostatné, čo by mohli kľudne predstavovať 2, akože ústredné postavy v podobe Ingrid Bergmanovej & Georgea Sandersa; nakoľko zrejme až tak nedokázal vhodným spôsobom vykryť svoj vlastný, vskutku dosť plytký scenár s prípadnými, zaujímavými dialógmi medzi postavami, ktoré sa v titule predsa v trochu menšej miere občasne vyskytovali, tak si pomerne veľmi často "vypomáhal" zrovna týmito vsuvkami, keď svoju švédsko-americko-taliansku manželku Ingrid Bergmanovú, umiestňoval hneď uprostred týchto „turistických atrakcií”, vrátane i samotných Pompejí, čo v podstate aspoňže korešpondovalo s krátkou stopážou, v opačnom prípade by boli moje konečné dojmy ešte i o čosi málo nepriaznivejšími, než teda v skutočnosti sú. • Áno, vonkoncom ani nepopieram to, že sa z mojej strany jednalo o určité sklamanie, pričom počas úvodných tituliek najprv znela sympatická pieseň: ♪ Málem jsem se rozbrečel ♪ / ♪ ze samého štěstí. ♪ / ♪ Sním či bdím, ♪ opravdu jsem v Neapoli? ♪ atď; a práve preto som si myslel, že sa to bude niesť v podobnom duchu, no nie je to celkom tak... ()
Citlivé a přesto vlastně docela kruté. Dva lidé, kteří se milovali, vzali se, nyní hledají cestu k sobě - anebo od sebe - a při výletu přes Itálii. Skvělé herecké obsazení zafungovalo a Sanders a Bergman jsou úchvatnou hereckou dvojicí, kterým tu na první pohled obyčejnou cestu věříte. Ale ještě více jim věříte jejich emoce, které jsou opravdu skutečné. ()
Třetí filmové setkání Roberta Rosselliniho s jeho tehdejší manželkou Ingrid Bergman se zaměřuje na téma manželské krize, které je zpracováno podobně jako například ve snímcích Dva na cestě nebo Pohrdání. Jeden z oblíbených filmů Martina Scorseseho, který na něj odkazuje i názvem svého dokumentu Il Mio viaggio in Italia. ()
Galerie (7)
Zajímavosti (6)
- Film „byl mimořádně obdivován mladými kritiky Cahiers du cinéma a měl obrovský vliv na různé režiséry nouvelle vague každé země“. Inovativní hodnota Viaggio in Italia nebyla v té době v Itálii uznávána. Italská mentalita přibližuje život anglického páru v krizi hlubokým způsobem, tj. minulostí ukrytou ve starověkém umění a legendách nebo jednoduše v imaginaci, která se okamžitě dává do pohybu prostřednictvím novějších vkusných předmětů, jako je nábytek, porcelán a obrazy obsažené ve vile. (classic)
- Film je mj. poctou neapolskému městu (které se v době natočení filmu nedávno vymanilo z krutosti druhé světové války) a dává příležitost poznat jeho krásy, jako je Národní muzeum, Sibyla Cumana, hřbitov Fontanelle, Capri, solfatara v Pozzuoli a hotel Excelsior. (classic)
- Režisér Rossellini měl trochu neobvyklý pohled na režii. Herci dostávali část scénáře až krátce před výstupem, tudíž se nemohli ani nijak na výstup připravit. (griph)
Reklama