Režie:
Damien ChazelleScénář:
Damien ChazelleKamera:
Linus SandgrenHudba:
Justin HurwitzHrají:
Diego Calva, Margot Robbie, Brad Pitt, Jean Smart, Jovan Adepo, Li Jun Li, Lukas Haas, Max Minghella, Tobey Maguire, Olivia Hamilton, P.J. Byrne, Rory Scovel (více)VOD (4)
Obsahy(1)
Tehdy, ve dvacátých letech minulého století, se v pouštním městečku Los Angeles mohlo snadno stát, že jste se na opulentní a divoký filmařský večírek vetřeli jako absolutní nicka a hned následující ráno se stali filmovou hvězdou. Přesně takovou trajektorii nabrala dráha herečky (zatím bez jediné role) Nellie LaRoy (Margot Robbie), která si za poslední prachy koupila hezké šaty a rozhodla se oslnit kohokoliv, kdo by jí dal šanci. Svědkem její strmé kariéry je „holka pro všechno“ Manny Torres (Diego Calva), mexický přistěhovalec, který plní filmovým magnátům i ty nejdivočejší sny (chcete-li mít na večírku živého slona, Manny ho sežene). V rámci svých povinností Manny pečuje i o Jacka Conrada (Brad Pitt), nejslavnějšího herce své doby, který moc dobře ví, jak těžké je se na vrcholu udržet, a který dělá možné i nemožné pro to, aby na něm zůstal. Na obzoru se však rýsuje revoluce, do té doby němé filmy začínají mluvit. Na Hollywood se řítí uragán změny, který mnoho životů, nadějí a tužeb zničí a smete, a jen pár vyvolených vynese nahoru mezi hvězdy. Babylon je multižánrová freska, která nenechá své hrdiny ani diváky vydechnout. Navštěvujeme s nimi dekadentní párty, kde se odehrávají věci, které byste si ani při bohaté fantazii nedokázali představit, pracujeme s nimi, sníme s nimi a snažíme se to celé přežít. (Cinemart)
(více)Recenze (592)
Myslím, že jsem si ke své první recenzi na ČSFD nemohl vybrat lepší film nežli právě Babylon. Zpočátku mě tento tříhodinový epos o počátcích zvukového filmu v Hollywoodu, který v kinech naprosto finančně pohořel, příliš nelákal, částečně také proto, že nejsem příliš velkým fanouškem Chazelleho předchozích snímků včetně jeho nejoceňovanějšího La La Landu. Nakonec jsem se ale rozhodl dát Babylonu šanci a musím přiznat, že toho vůbec nelituji. V dokonalé úvodní hodině můžeme díky precizní režii, choreografii tanečních scén, dialogům a hudbě sledovat možná jeden z nejdivočejších filmových večírků všech dob, během něhož se nám skvěle představují všechny tři hlavní postavy, z nichž herecky vynikne především Margot Robbie, která si i ve zbytku filmu krade většinu scén pro sebe a předvádí zde zřejmě jeden z nejlepších hereckých výkonů své kariéry (viz scéna se slzami během natáčení). Ve druhé třetině filmu nastává pro postavy se zdánlivě nekonečně hvězdnou kariérou bod zlomu, scénář je nechává trpět a doplácet na naivitu amerického snu. Zejména rozhovor Jacka Conrada s filmovou kritičkou o tom, že filmoví tvůrci jsou pomíjiví, ale jejich odkaz je věčný, je v tomto ohledu zcela brilantní a patří za mě (společně s natáčením první zvukové scény) k jedněm z nejlepších scén z celého filmu. Oproti první polovině filmu má ta druhá poněkud volnější tempo a větší emociálnější rozsah, což mnohým divákům může vzhledem k delší stopáži připadat jako zbytečné natahování, ale já osobně s touto částí filmu problém neměl. Tedy až do celé podzemní sekvence s vyšinutým Tobeym Maguierem, která sice rovněž nepostrádá humor a skvělé nápady (viz polykač potkanů, aligátor), nicméně již opravdu působí poněkud zbytečně. Zakrátko však přichází odměna v podobě dojemného finále, které musí snad každému filmovému fanouškovi (a zejména fanouškům Zpívání v dešti) vykouzlit úsměv na tváři. Jak tedy všechny dojmy z Babylonu uzavřít? Babylon je skvělý filmový zážitek pojednávající o vzniku skvělých filmových zážitků během přechodu němého na zvukový film, který nepostrádá dobrý humor, nadupaný scénář, poutavou jazzovou hudbu, podmanivou kameru a precizní herecké výkony. Netvrdím, že se jedná o jeden z nejlepších filmů, jaké jsem kdy viděl, ale rozhodně je to jeden z těch filmů, jimž stojí za to dát šanci. Protože tak nízké tržby a některá přísná kritická hodnocení si Chazzelle za tohle opravdu nezasloužil. ()
Opulentní, groteskní, depresivní, chaotický, přepálený, hlučný...... ale vážně dobrý, moc moc dobrý. ()
Nespoutaná doba němého filmu obživla se zvukem a s parádním xsichtózním vizuálem Brada Pitta. Za ten úvod, který mě vcucnul jako slon vodu do chobotu bych dal pět, za to slzavé dojetíčko na konci bych navrhoval zlaté strihačské nůžky. Ale stejně je to velký šazel!!!! ()
Keď film bol filmom a všetci držali huby 😛😛😛👏👏👏 ()
Proč je to tak dlouhé? Ten film by mohl fungovat, kdyby měl poloviční stopáž. Měla to být pocta filmu? Možná. Podařilo se to? Podle mě, protože umět trefit stopáž je schopnost dobrého režiséra. Chazelle se očividně rozmlsal a nenechá si "do toho kecat", takže očekávám, že jeho další film bude mít 210 minut. ()
Jasná fantasmogorie, která nezná hranic. Silně mi to připomnělo mistra Kusturicu. A já mám jeho i podobné filmy rád. Bylo by asi radno si ten film pustit víckrát ale 3 hodiny dávají dost zabrat. Nicméně je třeba uznat, že je to výborný film, kterých je k vidění málo. Film na hranici ARTu, kde je dovoleno prakticky všechno a veškeré známé filmařské praktiky tady jdou stranou. Není to rozhodně film pro každého a nemohu úplně říci, že jsem ho celý pojal a obsáhl. Ale není to vlastně dobře ? Moc rád přemýšlím o tom co jsem právě viděl. A tady toho je "neúrekom".... Jen tak dál. ()
Moje psie pocity sú dosť zmiešané. Začnem asi dĺžkou... Tá je tu zbytočne predlhá. V druhej, nezáživnej polovici moja pozornosť skĺzavala k naháňaniu môjho všivavého chovsta. Prvá polovica v štýle Velkého Gatsbyho bola fajn. Možno som len tupec a film som nepochopil. Nie som fanúšik začiatkov 20. storočia ale idiotský humor ma bavil. Povedzme si na rovinu. bez daného obsadenia by ma ten film nebavil. Polonahá Margotka je vždy potešenie pre moje psie oko. Moje homosexuálne bunky uvelebí Pitt a táto dvojica zaručí, že film má 2* aj keby po sebe celý čas hádzali moje psie hovienka. Ak si to rozdelíme na drobné prvá časť 4* druhá časť slabé 2*. Výsledok primerné 3* a film, ktorý si určite znovu nemusím pozrieť. ()
Jednoznačná a nefalšovaná oslava audiovizuální tvorby resp. filmu! Pitt vlastně hrál sám sebe. Ukázal, že dokáže zahrát cokoliv a má právem v Hollywoodu své místo. Robbie je prostě pravá divoká blondýna jak to máme rádi. S každou rolí se posouvá dál a dál. Je to naše novodobá Marylin. Maguire leč jen na chvíli byl pomyslnou sladkou tečkou! A co říct na Calvu? ¡ESO FUE INCREÍBLE, PENDEJO! ()
Nechápu to, tohle prostě nechápu. Po úžasném Whiplashovi a perfektním Prvním člověkovi Chazelle opět jede bomby. I přes ty šílené scény a dlouhou stopáž je tohle neskutečná podívaná. Vyobrazení toho jak to vypadalo ve dvacátých letech v Los Angeles a že tehdy se mohla stát hvězdou i ta největší troska. Byly tam sice momenty kdy jsem se nudil nebo byly na mě až moc šílené, ale jinak jsem si to neskutečně užíval. Všichni herci tam jedou absolutní bomby, hlavně Brad Pitt, Margot Robbie a Diego Calva. Trochu mi bylo líto že Tobey Maguire se objevil až ke konci filmu, ale jinak scény kde byl za to stály. Nejvíc mě ale překvapil konec filmu, který jsem opravdu nečekal, normálně klobouk dolů. Tenhle film je prostě neskutečná šílenost, na kterou jen tak nezapomenu. ()
Myslím, že takovým věcem se říká freska. Opulentní, velikášská, výrazně barevná, kontrolovaně chaotická freska. Chazelle natočil upřímnou poctu celuloidu, starému Hollywoodu z doby, kdy se němý film měnil na zvukový, což mimo jiné přinášelo řadu příležitostí, rodily se nové hvězdy, ale na druhé straně některé staré zhasínaly. A život hvězd byl zhýralý. A party byly velkolepé. A konce byly nekompromisní. Chazelle to všechno natočil bez kompromisů, megalomansky (ale jinde zase uměřeně - skvělý scéna natáčení zvukového filmu) a možná tak trochu doufal, že se pod nánosem všeho toho pozlátka, hvězd a skvělé muziky ztratí, že samotný příbeh Babylonu zase tak moc výjimečný není. Pokud ano, pak mu to vyšlo. ()
Film o kinematografii. Symbióza vizuálu a zvuku, oslava filmu ako nesmrteľného diela. Takto mi 3 hodiny už dávno neprekážali, toto je opus magnum Damiena Chazelleho. Jeho dvorný zvukový sekundant Justin Hurwitz nahral pre mňa oscarový soundtrack. Iba malé výčitky - Margot Robbie v mnohých scénach opakovala postavu z Vlka z Wall Street - naopak neznámy Diego Calva bol totálna casting trefa a scény s Tobyme Maguirom boli žánrovo trochu mimo inak výbornej atmosféry. Všetko ostatné fungovalo špičkovo, čo mi určite ostane v pamäti je rozhovor padajúcej hviezdy Jacka Conrada (Brad Pitt) s bulvárnou filmovou recenzentkou o mágii filmu a nesmrteľnosti diela naprieč časom. Scény v zavere Singing in the rain, T2, Matrix ci z Avatara boli úplnou čerešničkou na veži filmu Babylon. 97% ()
Pár scén bylo fakt hodně vtipnejch, ale to bohužel nemění nic na tom, že jsem fakt protrpěl čekání na konec tohohle filmu. Obsazení sice supr, ale celkový příběh neskutečně nudný, otravný, nijaký. Kromě scén s hadem, bradavkama, značkou na zemi a Tobeym to ve mě nezanechalo vůbec nic. Ty saxofony, co tam pořád hrály byly zajímavý na začátku, ale když to pak jede celý film, je to už opruz a řikam si, jestli vážně nedokázali vymyslet něco dalšího.. ()
Byl jsem na Babylonu v den české premiéry a už tehdy jsem jej považoval za jedinečný. Dal mi pocit, že jsem právě zažil něco přelomového. Dnes, po druhém shlédnutí na VOD, ten film neztratil vůbec nic ze svého kouzla. V druhé polovině můžete mít pocit, že tomu trochu spadl řemen, ale nenechte se zmást. Ten pocit máte proto, že to, co se do té doby na plátně odehrávalo byla totální genialita a teď už je to „jen“ skvělé dílo jednoho z nejtalentovanějších režisérů naší generace. Velká pocta všem a pro všechny kdo milují film. Dílo, které i za třicet let bude v žebříčcích top filmů všech dob na ČSFD i IMDB. Dílo, které se i za třicet let bude promítat při zvláštních večerech v artových kinech a vezmeme na představení své děti, či vnoučata, abychom jim ukázali, jak se ku**a za našich mladých let točilo. Film, jaký se objeví jednou, dvakrát za desetiletí. Vystižení filmu jedním slovem? Intenzivní. Tady si Damienu Chazellovi sedlo všechno. Nádherný vizuál, neskutečné kamerové jízdy (Potomci lidí, byli jste sesazeni z trůnu), skvělé herecké výkony (Margot Robbie zasloužila Oscara), a také vynikající soundtrack, který se mi dodnes čas od času line z repráků. Podívejte se na to. ()
Námět mi přijde i včetně jeho dílčích linií a rejstříku hrdinů dobrý. Dokonce hodně dobrý. Co mě ale úplně míjelo, je forma. Film mě pocitově nechává frigidním, doslova se nudím. Mezi mnou a plátnem je bariéra, vzduchoprázdno, a tak se mnou promítané scény nic nedělají. Rozumím, co chce film vyjádřit, ale takto podávané mě to vůbec neoslovuje, nebaví. Netroufám si soudit, zda je film prostě špatně natočený, anebo jen se mnou nekompatibilní. Mimochodem - podobně jsem se cítil nedávno na „Trojúhelníku smutku“, ale tam mi přišel kromě formy zoufalý i námět. ()
Nejlepší kino zážitek roku. Italský přízvuk Brada Pitta 10/10. Celkový dojem z filmu, lásce ke kinematografii a hudebního doprovodu 11/10. ()
Já vám nevím. Téma super, zpracování super, ale jsem fakt jediná, kdo na ne-zrovna-málo scén neměl žaludek? Myslím, že méně nechutností by filmu neubralo. Jsem ráda, že jsem Babylon viděla, ale chuť pustit si ho znovu tedy nemám. ()
BRAVO! Geniální oslava kinematografie! Film plný bizarních a absurdních scén, k jejichž dokonalosti napomáhají herecké výkony hlavních představitelů, zejména ďábelské Margot Robbie. Protože je film velmi dlouhý, v jedné části mi přišlo, že krapet ztrácí dech, pak ale přišla vsuvka s Maguirem a hned jsem věděl, že tomu dám plnou palbu. Závěrečná pasáž můj dojem jen umocnila. Chápu, že toto není film pro každého, ale věřím, že spousta lidí si ho zamilovalo, včetně mě! Když jsem viděl finální scénu, která ukazovala kino plné lidí, rozhlédl jsem se kolem kolem sebe v poloprázdném kině a trošku jsem se rozesmutněl, že zlaté časy filmu už jsou za námi, a já děkuji tomuto filmu, že nám je připomíná! ()
Seděla jsem a říkala si,,, ne, ať to ještě nekončí!!! Film byl natočený s velkou láskou k filmovému řemeslu. Musím to vidět ještě minimálně dvakrát, protože tolik krásných obrazů, hereckého mistrovství a skvělé muziky jsem dlouho neviděla. Super!!!! Ano, hodně silné, hodně hlučné a třeba ne pro každého. Ale pro mě 100 % 6 ****** ()
Once upon time in Hollywood 20. 30. Rokov. Skvele umelecké dielo s vycibreným obsadením na cele s Margot Robbie a Brad Pittom. Obaja si to užili a zahrali skvelo. Kto by Bradovi tipoval že už má 60 skoro. Veľa podarených gagov, na ktorých som sa dosť zasmial, ale aj pár smutných hlavne vo finále, ktoré už bolo trosku prestrelene. Scena, kde sa tocilo niekoľko nemých filmov naraz bola fakt skvela. Určite nad očakávania, odviazane, ustrelene a pritom carovne ….. videne v kine…90% ()
29.6.2023 Můžeme pozorovat, jak několik postav, které jsou lehce inspirovány ikonami němé éry, mají jejich vzestup a zlatý věk a pak i následný trpící pád. Film nejvíce poukazuje na nástup zvuku v Hollywoodu, což znamená, že naším prvním aktem, expozicí, bude před. Přesněji rok před nástupem zvuku. Oslavující slávu a jejich zlatou éru, která je zapříčiněná němým filmem, netušící, že za rok, 1927, k nim v Americe nastoupí film zvukový, kvůli kterému bude mít většina herců nehorázný úpad. Je důležité znát alespoň jakousi kostru filmových počátků (tady v tomto případě němé éry/zvukové éry a jejich přechodu v Hollywoodu), aby si jedinec mohl odvodit dané situace, předurčit, co se stane, či nejhlavněji, pochopit je. Celý začátek, hlavně před zvukovým filmem, měl bohatou mizanscénu, co se týče již zmiňované oslavy.A když říkám bohatou, tak myslím naprosto bohaté a „on-point” kulisy, obrovský kompars apod. Vlastně ona ta mizanscéna byla celkově „on-point” po celý film. Byla naprosto detailní, přesná, spektakulární a výrazná. Každá kulisa obsahovala vše, co bylo potřeba a co by upoutalo diváka, každý kostým byl osobitý a extravagantní, architektura byla přesná době a dokonce i modely aut apod. Povedlo se tu nehorázně vystihnout přelom 20. a 30. let ve filmovém Hollywoodu, plném večírků, drog, bolesti a jazzu. Co se týče vystihnutí, nesměly chybět obrovské večírky, plné erotických dění, výrazných kostýmů a jazzové hudby, což v Hollywoodu chybět nemohlo. Ale jelikož Hollywood byl proslulý jako „špinavé město”, kromě výrazných erotických motivů nemohly chybět ani drogy, hodně drog, alkohol a ten fakt, že se herečky nechovají přívětivě danému studiu. Hezky to vystihlo, jak zvukový film byl pro většinu herců magie a nejlepší éra, která kdy byla. Nebyla až natolik rozsáhlá toxicita, ale s nástupem zvuku se to vše změnilo. Obrovská studia (npř. MGM) začala doslova toxicitou žít. Zvuk byl úpadem několika herců a i obrovským neštěstím, které potkali. Studia si zakládala na větším perfekcionismu, jelikož snímání mikrofonů nebylo ještě tak rozsáhlé a to i na chování herců a hereček. V tomto případě, když se (kvůli zvukovým filmům) přestalo líbit chování Nellie obecenstvu, Kinoscope zakazoval Nellie se takto chovat, aby měli nadále úspěch. Pro ni to ale byla bolest samozřejmě. Nebo když byla viděna s queer postavou tohoto filmu, Lady Fay, byly v novinách hned prohlášeny za queer vztah, což v tu dobu nebylo akceptované, takže (jelikož tomu tak ani nebylo) muselo studio zasáhnout. Některým ta jejich éra ale definitivně skončila a tak pod pocitem melancholie spáchali sebevraždu. Afroameričaní samozřejmě taky nebyli akceptováni. I když byli čím víc slavní, museli poslechnout každou kapku studia a v tomto případě, co se týče afroameričanů v tomto snímku, někdy bylo lepší méně, než více. Chtěla bych podotknout, že vystavění povah postav bylo naprosto atraktivní a neobyčejné. Každá postava upoutala a dokonce i neočekávaný MacKay. Když se film zhltal do sebe a začal být chvilkou takový pustý a prázdný, objevila se scéna MacKaye a něco naprosto nového, co nás hnedka nakopne. Bylo to něco tak ohromujícího. Celá scéna, v čele s tímto psychopatem, nás vtáhla do filmu, jakoby jsme Bunkrem procházeli my sami. Tento třetí akt nám pak rozfunkčí celý konec, který je síla a smutek. Definitivní konec pak obsahuje „peaky” kinematografie a historii v reálné kostce spolu s barvičkami, což dle mého vyznačuje, že následně přichází barvy. Ještě bych se chtěla vyjádřit k návaznosti různých scén. Kdykoliv se tu objevila melancholická, naprosto nechutně divná, či úplně srdce-zlomující scéná, pak následovala zábavná jazz scéna, či nějaká komická. Takže toto prolínání dvou odlišných typů scén filmu dodávalo naprostou komičnost. Též se tu vyskytovaly různé scény finálních produktů scén, které vypadaly jako zmodernizované záběry z 20. let na celuloid. Nesměly chybět ani útržky z novin, které popisovaly bizáry a dění ve filmové Hollywoodské kultuře no a samozřejmě i „archivní záběry” z různých filmů, tedy objevující se hlavně na definitivním konci. Vše toto bylo sestříháno návazně tak, že to působilo jako ten vřelý vzestup a pád. Je to film, který člověk musí pocítit na vlastní kůži a celá atmosféra kabaretního filmového Hollywoodu 20. let se k němu dostane () (méně) (více)