Režie:
Francesco AmatoKamera:
Gherardo GossiHrají:
Vittoria Puccini, Edoardo Leo, Benedetta Porcaroli, Sara Lazzaro, Marco Messeri, Betty Pedrazzi, Alessandro Giallocosta, Alessandra Carrillo, Marta Nuti (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Těhotná žena umírající na rakovinu zanechá svojí nenarozené dceři 18 dárků – ke každým narozeninám jeden, dokud nebude dospělá. (Netflix)
Videa (1)
Recenze (48)
Velice zajímavý příběh. Trochu nešťastně brán jako životopisný, protože po prvních několika minutách vám dojde, že toto není úplně reálná věc. A člověk se cítí lehce zvláštně. Přeci jen, máme nějaký ten bod obratu hned dříve, než si zvyknete, že se něco vlastně děje. Jenže on přijde další a mnohem důležitější a logičtější bod obratu. Ten vás vede už tím správným směrem. A obecně příjemným. Film je to dojemný, příjemný, nemusíte se vyloženě bát, že z něho budete mít depresi. Je to asi i důvod, že je film velmi ladně a pozitivně laděn. Navíc obecně velmi originálně zpracovaný. Scénářem rozhodně. Sice se možná mohl film více zaměřovat na hlavní postavu jakožto "vypravěčku", protože přecházení jinam působilo v celku nelogicky. To je ale to málo, co je lehce nebo vyloženě špatně. Evropa se opět ukazuje v dobré světle. ()
Přečte-li si člověk před zhlédnutím obsah jen zde nebo na Imdb, bude určitě překvapený, jakého příběhu se mu nakonec dostane. Já jsem rozhodně překvapený byl! Na první pohled film připomíná P.S. Miluji tě!, což je ale - naštěstí - chyba lávky. (SPOILERY) 18 dárků je příběhem dcery a matky, které si k sobě i přes nepřízeň osudu jistým způsobem našly cestu a dokázaly se navzájem inspirovat. Postava Anny mi v první polovině filmu přišla jako sobecký spratek, který byl vážně na pěst, zatímco v Elise jsem vůbec nerozpoznal Elisu z Rivombrosy (už je to nějaký ten pátek od premiéry). V závěru tvůrci trochu tlačili na city, nicméně já jsem se na to chytil i s navijákem a nechal se unášet na dojemném filmu inspirovaném skutečnými událostmi, který zahřeje a zároveň zabolí u srdíčka. P.S. "Bylo nám spolu dobře." ()
Tohle možná stropem filmové tvorby není, ale tak mi to sedlo, tak se mi líbil námět, obsazení, dojala mě reálná skutečnost, z níž autoři vycházeli, i způsob, jakým pojali propojení dvou časových pásem, že spokojeně hodnotím známkou nejvyšší. Asi každý, kdo čekal dítě, říkal si, jaké asi bude? Jak bude vypadat ve třech, v deseti, v osmnácti letech? Co teprve maminka, která ví, že se toho nedožije. Hezké. Moc hezké a ačkoli dojemné, vcelku docela drsné. ()
Originálním, neotřelým a k citům nekompromisním námětům já vždycky budu s radostí nadržovat, proto letí další pětihvězda neprávem přehlédnutému dramatu z tentokrát ne příliš prosluněné Itálie, v níž se odehraje dost možná nejdojímavější vztah dcery s matkou, co jsem ve filmové sféře zatím viděl. Docela dlouho jsem pochyboval, jak to chtějí všecko poskládat tak, aby to zapadlo bez větších logických lapsů a oni to ti kluci jižanský zvládli na výbornou. [viděno na Netflixu 14.5.2024] ()
Jo, tak tohle bylo hodně povedené drámo, které klame popiskem. Doopravdy totiž jde o úplně jiný děj, a to že 18letá dcera je sražena autem a následně se "probudí" do snu, ve kterém jí je umožněno prožívat minulost se svou matkou, jenž zemřela při porodu a kterou nikdy nepoznala. Díky tomu sledujeme emotivní sbližování matky a dcery, které přinese mnoho veselých i smutných momentů a které je silné po celou svou stopáž, zejména pak s blížícím se závěrem, kde se příběh pomalu uzavírá a vede k uzavření osobních problémů a nevyjasněných pocitů hlavních postav v tom správně citelném a vděčném podání. Velmi originální Itálie, od které jsem takhle poutavou emoční ždímačku rozhodně nečekal. ()
Reklama