Režie:
John SchlesingerKamera:
Denys N. CoopHudba:
Richard Rodney BennettHrají:
Tom Courtenay, Helen Fraser, Wilfred Pickles, Julie Christie, Gwendolyn Watts, Mona Washbourne, Ethel Griffies, Leonard Rossiter, Finlay Currie (více)Obsahy(1)
Billy Fisher (Tom Courtenay) je povaleč a snílek. Pracuje sice v pohřebním ústavu, kam pravidelně přichází s notnou dávkou zpoždění, žije však ve svém vlastním světě - ve světě fantazie, ve kterém je absolutistickým vládcem a vůdcem, za nímž jdou s nadšením davy. Jeho skutečný život je pravým opakem jeho snových výletů. Rád by se stal scénáristou a pracoval pro věhlasného komika Boona, není však schopen pro svůj cíl nic udělat. Jeho rozpolcená osobnost se zmítá mezi touhou splnit si svůj sen a strachem z téhož. Proto lže nejen svému okolí, ale především sám sobě. (drkva)
(více)Videa (1)
Recenze (30)
Billy není ani tak lhář (i když se vylhává z čeho se dá), ale mladík, který se nechce zařadit. A hlavu má v oblacích. Vlastně to má název - denní snění. A tak z různých nedorozumění a vždy, když po něm někdo něco chce, uteče do svých fantazií, kde je generálem, vojákem a kdovíčím. Ano, možná bychom tu i mohli hledat nějaký přesah (nabízí se zejména ve scéně, kdy Billy káže davům), ale takové ambice film nemá. A vlastně mám pocit, že film nemá ambice vůbec žádné. A pro mě to byla obrovská nuda. A to jsem fandila, už proto, že film je černobílý a to já můžu. Billyho už ale nikdy více, nemělo to šťávu, žádný nápad, vtip či poetiku, prostě vůbec nic. ()
Taky vám to přišlo tak trochu jako Černý Petr po anglicku? Jinak ten závěr, ani nevím jestli šlo o vnitřní vyzrání hrdiny anebo rezignaci? Přišlo mi to spíše jako to vyzrání, že snad najednou pochopil, že se musí postavit tváří v tvář skutečnostem svý existence a neutéct. Bude si možná pořád přitom snít a vymejšlet, ale neuteče a doufám, že nerezignuje. Ona totiž ta scéna s mamkou v nemocnici byla dost silná, kdyby tam nebyla, myslel bych si, že Billy je slaboch a z vlaku prostě uteče z nedostatku odvahy. Ale ta scéna s mámou tomu přece jen dává jinej rozměr, dává mu možnost volby - utéct anebo se pokusit najít odpovědnost. Tak chovám naději, že to snad byla odpovědnost. I když, kdyby na mě čekal někdo tak krásnej jako Julie Christie, byl bych velmi rozpolcen :-)! Přijde mi, že na konci se to neposunulo do roviny kontrastu mezi vzpourou a útěkem za svobodou na jedný straně a rezignací a konvencí na straně druhý, ale do roviny volby mezi útěkem a vymaněním se z pout nudný existence nebo naopak svobodným přijetím těch pout z důvodu soucitu, lásky a odpovědnosti. Byl toho schopen Bill? ()
Moc pěkný úsměvný filmík o tom, jak si člověk možná i vtipný, a chytrý a nadaný může zkomplikovat a skoro zničit život jenom svou váhavostí, nerozhodností, žitím podle hesla: zítra začnu. Pátou hvězdičku nedávám jen proto, že se mi zdálo, že se stejné nebo velmi podobné motivy několikrát zbytečně opakují, čímž vyprávění občas ztrácí tempo, což je dáno asi hlavně dobou vzniku, nicméně, je to tak. ()
Mezi filmy britské nové vlny ojediněle komediální snímek, který v současnosti působí už zastarale. S Billym se jako s rebelem proti konvencím dnes bude někdo identifikovat jen těžko, jako komická postava zase jeho chování nevzbuzuje moc symaptií. Film navíc už nedělá svěží dojem ani jako komedie, protože pointy některých vtipů byly omšelé už v době vzniku, nicméně i přesto jsou nejlepší chvíle, které se blíží situační frašce a které patrně dobře fungovaly při předvádění divadelní předlohy. Navzdory zkušenosti se stejnou postavou na jevišti si s Billym nevěděl úplné rady ani Tom Courtenay, resp. režie ho nedokázala nasměrovat ke správnému pojetí, takže strhujícího pečlivého výkonu, jaký herec předvedl v pozdějším Garderobiérovi, jsem se nedočkal. Víc se mi líbil přesný komediální timing Leonarda Rossitera v roli Billyho šéfa, z filmu pak v hlavě nejvíc utkví úvodní titulková sekvence. [LFŠ UH 2022] ()
Predvčerom som si opakovane pozrel Schlesingerovo A Kind of Loving a bol som mimoriadne spokojný. Očakával som podobný zážitok aj pri jeho ďalšom filme, ktorý som predtým nevidel a prakticky nič o ňom nevedel. Namiesto spokojnosti veľké sklamanie. Pre mnoho mladíkov je snívanie o úplne inej úlohe, než zohrávajú v skutočnom živote, bežné a prirodzené. Ak však snívanie dosahuje takmer patologické rozmery a je sprevádzané masívnymi klamstvami, ťažko sa nájde niekto, kto by sa s hlavným hrdinom stotožnil alebo ktorého by zaujal. A tak z celého nezaujímavého filmu ostalo pár záberov na krásnu Julie Christie, čo je naozaj málo. ()
Reklama