Režie:
Ridley ScottKamera:
John MathiesonHudba:
Hans ZimmerHrají:
Anthony Hopkins, Julianne Moore, Giancarlo Giannini, Gary Oldman, Ray Liotta, Frankie Faison, Francesca Neri, Željko Ivanek, Hazelle Goodman, David Andrews (více)VOD (5)
Obsahy(1)
Ticho bylo prolomeno... „Znepokojivé" (Time), „působivé" (The Wall Street Journal) a „napínavé" (Newsday) pokračování Mlčení jehňátek má „neobyčejný úspěch" (Us Weekly)! Anthony Hopkins je ve své staronové roli rafinovaného zabijáka Dr. Hannibala Lectera „perverzně dokonalý" (Rolling Stone), když po čase opouští svůj úkryt a vtahuje agentku FBI Clarice Starling (Julianne Moore) do životu nebezpečné hry, která prověří její sílu, chytrost... a loajalitu. Příval hrůzy a napětí a šokující vizuální efekty dělají z Hannibala „nejpůsobivější film, jaký kdy bude k vidění" (Joel Siegel, „Good Morning America"). (Magic Box)
(více)Videa (1)
Recenze (664)
Ridley Scott narozdíl od Demmeho všechno vsadil na postavu doktora Lectra, sice nápad to nebyl špatnej, ale to zpracování už bylo horší, hlavně kvůli dost nekvalitnímu scénáři. Film je z větší části založenej na vzathu mezi Lectrem a Starlingovou, bohužel jejich rozhovory ani zdaleka nedosaahujou kvalit prvního dílu, ať už kvůli tomu, že scénář je debilní a nebo kvůli tomu, že Jodie Foster vystřídala nevýrazná Juliane Moore. Hannibal prostě nemá takovou sílu jako Mlčení jehňátek, ale musí se nechat, že některý scény svý kouzlo maj, taková scénka s mozečkem fakt stojí za to ()
"Co myslíte, chce ji Lecter zabít, sníst, šoustat nebo co?"-"Asi všechno. Záleží na tom, v jakém pořadí." Pokračování Jehňátek, které na vysokou laťku předchůdce sice nedosáhlo, ale i tak má co nabídnout. Moji pozornost si Hannibal zasloužil Scottovou působivou vypravěčskou režií, nádhernými scénami z Florencie, nezapomenutelnými "hnusárnami"... Inu, proč ne. "Tak jak to bude - střeva ven nebo ne?" ()
Po obrovském úspěchu Mlčení jehňátek bylo celkem logické, že filmové pokračování na sebe nenechá dlouho čekat, a filmové studio i obec fanoušků měla vysoká očekávání vzhledem k atraktivitě zpracovávané látky. Do značné míry se nenaplnilo, i když pravdou je, že první díl série nastavil opravdu vysokou laťku. Může za to především scénář a s ním spojená kvalita dialogů, kdy prvek napětí - tak silný u Mlčení jehňátek - v převážné většině scén prostě nefungoval. Je zajímavé, že i když v Mlčení jehňátek byl hlavní záporák, doktor Lecter, ve vězení a zdánlivě zcela bezmocný, každý záběr, kde se objevil, byl nabitý emocemi a napětím i temným očekáváním diváka, zatímco v Hannibalovi je Lecter na svobodě a má opravdu široké pole působnosti, divák se téměř nikdy nebojí a není vtažený do děje. Lecterovi chybí jeden důležitý prvek, a to je skutečně důstojný rovnocenný protivník. Snad jen scéna s likvidací kapesního zloděje patří k těm, které se dostanou divákovi pod kůži. Sama režie je zručná, Ridley Scott je zkušený a v rámci možností, které mu poskytuje scénář, odvádí dobrou práci. Přeobsazení agentky Starlingové není podstatné, protože Julianne Moore je kvalitní charakterní herečka a dobře ztělesňuje časový odstup od prvního dílu i určitý vnitřní přerod vyhořelé hlavní hrdinky. Jinak knižní předloha je na jednu stranu vděčnější, na stranu druhou taky podbízivější a svým závěrem spíš braková záležitost, takže film, kdyby se doslovně držel toho, co mu knižní předloha nabízela, mohl dopadnout ještě hůř. V knize se totiž agentka Starlingová stává milenkou doktora Lectera a kniha končí hostinou, kde si oba pochutnávají na svém poraženém nepříteli... Celkový dojem: 55 %. ()
Jodie, veřejně tě chválím za projev zdravého rozumu, díky kterému ses odmítla tohohle zúčastnit. Tam, kde byla Jehňátka mrazivá, tísnivá a k nesnesení napínavá, tam je Hannibal už jen samoúčelně nechutný a i když se mi některé Scottovy filmy docela líbí, tady mám pocit, že měl při režírování asi tolik mozku, kolik ho zbylo Claricinu šéfovi poté, co u něj Clarice a Hannibal povečeřeli. A to ještě film vynechává to, co nám v plné kráse předkládá kniha, po jejímž přečtení se už nikdy nezbavíte pocitu, že Harris zešílel a vy s ním. Herci povětšinou odvádějí dobrý výkon, i když člověk tluče hlavou do sedačky a ptá se, proč se do tohohle nechali lidé jménem Hopkins, Moore, Oldman a Giannini uvrtat (a odpoví si s neslušnou stručností "prachy"), italskou renesanci můžu a asociace se jménem Pazzi je zajímavá, takže jsem si v prvních chvílích i docela medila. Tím horší byl zbytek. Ne, zdaleka to nebyl nejhorší film, co jsem měla tu smůlu vidět, ale zklamání to bylo velké. A v případě Anthonyho zklamání bolí. ()
Galerie (69)
Zajímavosti (40)
- Dvanáct let po svém vzniku byl film připomínán v italském tisku. Kupodivu ne kvůli jeho scénám ve Florencii, nýbrž proto, že vyšlo najevo, že jeden místní gangster nechal svého rivala zaživa sežrat prasaty. (NIRO)
- Natáčení filmu probíhalo ve Florencii, Washingtonu, Richmondu, Montpelieru a Ashevillu. Natáčelo se od 8. května do 25. srpna 2000. (helen catter)
- Režíe byla nabídnuta Davidu Fincherovi, ten ji ale odmítl. (Elisebah)
Finanční i kritický úspěch Mlčení jehňátek velmi snadno vybízel k tomu, aby se Hannibal Lecter v podání Anthonyho Hopkinse ještě vrátil. A vzhledem k tomu, že Thomas Harris v roce 1999 napsal novou knihu s názvem Hannibal, zdrojový materiál pro nový film byl rázem na světě. Jenže filmový Hannibal nebyl tak výrazně přijat jako jeho předchůdce. Naopak velmi brutálně rozděluje fanoušky a pro mnoho lidí Hannibal též odkaz Mlčení jehňátek poplivává. Je ale velmi hloupé Hannibala srovnávat s Mlčením jehňátek, protože jde zcela o jiný film i proto, že Jonathana Demmea na režijní židli nahradil Ridley Scott. Hannibal je především mnohem více brutální než jeho předchůdce, což je způsobené i předlohou tohoto románu. Filmová adaptace jinak knižní předlohu neadaptuje zcela podrobně a je to dost možná i dobře, protože právě zakončení knižní předlohy je něco, co je od Thomase Harrise vnímáno jako kontroverzní rozhodnutí a jsem rád, že se scénář dvojice David Mamet/Steven Zaillian vydal tak trochu jiným směrem a zároveň zachoval hlavní motivy knižní předlohy. Ve filmu především dostává větší prostor Anthony Hopkins jako Hannibal Lecter- Ten byl minule na plátně 16 minut a bohatě mu to stačilo k získání Oscara za nejlepší herecký výkon v hlavní roli. V Hannibalovi dostává Anthony Hopkins mnohem větší prostor a díky tomu, že je tentokrát na svobodě má i větší příležitost dostat své pověsti řezníka. Spousta lidí právě poté rozšiřuje názor o tom, že Hopkinsův Hannibal přišel s větším prostorem o to, co ho dělalo tolik děsivým. S tím já osobně nesouhlasím. Anthony Hopkins totiž naopak dostává ještě více prostoru, aby dokázal, že se pro roli tohoto velice inteligentního, ale zároveň šíleného psychiatra snad jednoduše narodil. Nadále je velmi snadné vyloženě žasnout nad Hopkinsovým božským výkonem, kde z něj nadále vyzařuje děsivá aura. Hopkinsův Lecter prostě po celou dobu působí jako obdivuhodný charakter, se kterým byste ovšem čas v jedné místnosti rozhodně trávit nechtěli. Hopkins je v téhle roli prostě nadále skvělý a větší měřítko prostoru skutečně Hopkinsovu Hannibalovi sluší. Na rozdíl od Hopkinse se ovšem nevrátila Jodie Foster. Ta si též za svůj výkon v Mlčení jehňátek došla pro Oscara, vrátit se ovšem odmítla, protože se jí nelíbil směr, kterým se postava Clarice Starlingové vydá. V této roli jí tak nahradila Julianne Moore, kterou zcela určitě nečekal lehký úkol. Moore se ale této roli zhostila výtečně a právě díky faktu, že se Clarice vydává tak trochu nečekaným směrem je dost možná dobře, že se Foster nevrátila, protože je velmi obtížné si jí v několika scénách představit. Stejně jako v případě celého uchopení snímku je zde postava Clarice představena v trochu jiném světě. Na konci Mlčení jehňátek se díky úspěšnému vyřešení případu stala agentkou FBI, zde je ovšem hned na samotném začátku kvůli zpackané akci dočasně odvolána z aktivní služby. Hannibal tak diváka s Clarice střetává v momentě, kdy se jí samotné nevede nejlíp a v momentě, kdy nadále neúspěšně pátrá po Hannibalovi. Starlingová je zde představena jako agent s výbornou dedukcí a nadále se výtečně pracuje s jejím zvláštním vztahem s Hannibalem Lecterem. Právě v tomhle ohledu se závěr filmu velice výrazně liší od závěru knihy a filmový závěr je objektivně lepší i díky tomu, že se zde definitivně ukáže, že Hannibalovi na Clarice skutečně záleží. To sice dokazuje i závěr knižní předlohy, ovšem mnohem zvláštnějším způsobem s jistou zvláštní podzápletkou navíc. Trojlístek výtečných hereckých výkonů uzavírá Gary Oldman. Ten to má sice o poznání těžší, protože je většinu času schovaný pod maskou, jeho Mason Verger ovšem funguje i díky samotnému vokálnímu výkonu Garyho Oldmana. Maskéři se na vzhledu Masona Vergera opravdu vyřádili, ovšem samotný Oldman dává Vergerovi onu nepříjemnou auru. Mason Verger na první pohled nepůsobí jako kdovíjak mocný záporák, jeho moc tkví ale právě v jeho tahání za nitky a neskutečné vůli v oblasti dosáhnutí své odplaty. Role Vergera tak nadále bude pro spoustu lidí představovat roli, kterou mohl hrát prakticky kdokoliv, Oldman ale bude minimálně v mých očích navždy vynikající volbou. Hlavní motivy Mlčení jehňátek bylo vyrovnání se s traumatem a zátěžová zkouška vlastních možností. Hlavní motivy Hannibala je poté touha po odplatě, trest, korupce a láska. Jde především o brutálnější film, kde se Ridley Scott nebojí realistického vyobrazení násilí, přičemž nadále se ovšem vyhýbá momentům, které by byli brutální až příliš. Zároveň svou zručnou režii naprosto výtečně pracuje se zasazením do Florencie, daří se mu prodat vážné, děsivé i trochu odlehčené momenty a především zde dokazuje svůj cit na vizuální zpracování. Společně s kameramanem Johnem Mathiesonem tak nejen dokáže vymlátit maximum z prostředí Florencie, ale celkově dělá Hannibala vizuálně půvabnou podívanou. A taková pasáž v opeře naprosto dokazuje, co dělá režijní přístup Ridleyho Scotta tolik silný. Hans Zimmer dodal Scottovi vynikající soundtrack, který se naprosto dokáže vyrovnat hudbě Howarda Shorea z Mlčení jehňátek, i přesto, že se tyto dva soundtracky hodně těžko porovnávají kvůli jiným přístupům obou autorů. Scott bere tolik důraz na soundtrack i proto, že on sám vnímá filmovou hudbu stejně důležitou jako dialog a proto bere na hudbu u svých filmů takový důraz. Zimmerův soundtrack k Hannibalovi je jednoduše úžasný a dokazuje, že Zimmer je již po mnoha let jedním z nejlepších skladatelů současnosti. V mých očích je Hannibal naprosto důstojným nástupcem Mlčení jehňátek, který se naštěstí vyhýbá tragickým momentům, které v závěru servíruje Harrisova předloha a vydává se svým o mnoho snesitelnějším směrem. Hannibal je vizuálně atraktivní, atmosféricky neskutečně silný a celkově jde o velmi povedenou záležitost, které se povedlo nemožné a svému předchůdci se minimálně vyrovnala. Sám Harris už nikdy na události Hannibala nenavázal a i přesto, že Anthony Hopkins sám napsal scénář, který na události tohoto filmu navázal, žádného pokračování se nikdy filmový Hannibal nedočkal. Hopkins si ovšem nicméně tuto roli ještě jednou zopakoval a to v nové adaptaci Červeného draka, který předchází událostem Mlčení jehňátek. A minimálně Hopkins se v nové adaptaci Červeného draka s rolí Lectera rozloučil parádně. Přesto mě osobně mrzí, že tak trochu pootevřená vrátka na konci Hannibala už nikdy pořádně nerozrazil...... () (méně) (více)