Režie:
Peter BogdanovichKamera:
Robert SurteesHrají:
Timothy Bottoms, Jeff Bridges, Cybill Shepherd, Ben Johnson, Cloris Leachman, Ellen Burstyn, Eileen Brennan, Clu Gulager, Sam Bottoms, Randy Quaid (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Příběh městečka, kde nikdo nechtěl zůstat. Na začátku 70. let zaznamenal Hollywood svůj zatím poslední umělecký rozmach. Jedním z nejdiskutovanějších filmů té doby se stalo Poslední filmové představení režiséra Petera Bogdanoviche (nar. 1939). Někteří kritici ho dokonce označili za „nejlepší filmový debut od Občana Kanea“, neboť netušili, že režisér už má za sebou jeden hraný film, natočený pro Rogera Cormana (Terče z roku 1967 s Borisem Karloffem v hlavní roli hororové hvězdy, která silou své osobnosti zlikviduje sériového vraha). Dějištěm je texaské městečko Anarene v roce 1951. Vítr se prohání jeho prázdnými ulicemi a ti lidé, kteří tu ještě bydlí, nacházejí rozptýlení v místní hospodě s hernou a ve starém kině. Obojí vlastní Sam, zvaný Lev, svědomí městečka a jeho obyvatel, který ještě pamatuje dávno minulé dobré časy. Jeho chráněnci, kapitáni školního fotbalového týmu Sonny a Duane se snaží užívat si života v pomalu umírajícím městečku. Jeho zánik symbolizuje poslední představení v místním kině, kam už skoro nikdo nechodí, protože většina lidí má doma nový druh zábavy – televizi. Zánik kina znamená nejen zánik posledních zbytků místní kultury, ale také zánik komunikace mezi lidmi. Bogdanovich natáčel na černobílý materiál (vynikající kamera veterána Roberta Surteese) a místo konvenčního hudebního doprovodu použil řadu dobových nahrávek (zejména písničky Hanka Williamse), což se od té doby stalo běžnou praxí. Mezi hereckými výkony nezazní jediný falešný tón. Vynikají zejména westernový veterán Ben Johnson (Sam Lev) a Miss Chicago z roku 1946 Cloris Leachmanová (trenérova manželka Ruth), kteří za své kreace obdrželi Oscary, ale také oba mladí představitelé Timothy Bottoms (Sonny) a Jeff Bridges (Duane), pro něž film znamenal první velkou hereckou příležitost. V úloze Jacy debutovala modelka Cybill Shepherdová, jejíž intimní vztah s Bogdanovichem během natáčení negativně ovlivnil jeho i její další kariéru. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (102)
Film, ktory preslavil rezisera Bogdanovicha. Oslovi to najma artovych divakov, ti, co maju radi brutalne strhujuce tempo, dychberucu akciu si moc neuzuju. Film ma kludne, pomale tempo, ospale texaske mestecko ma hned oslovilo. Postavy jednaju okamzite, impulzivne, videl som mladeho Dzefa Mosty /Big Lebowski/. Shadwella moc nemusim, tentokrat ale vynimocne dobre napisal, ze film ani nepotrebuje dejovu liniu. 89 % ()
Ostal som ako obarený, toľko clivoty a pocitu stiesnenosti v jednom filme sa len tak nevidí. Sledovať ako sa z filmu postupne vytráca radosť a bezstarostnosť žitia, nebolo veru jednoduché. Miestami ma riadne stislo na hrudi. Miesto nich sa postupne vkrádali do deja pocity opustenosti, márnosti a bezútešnosti. A to veľmi umne a príhodne načasované. Skrátka jedinečná atmosféra panuje v tomto filme, ktorá zalieza až pod kožu. Nuž, čas sa nedá zastaviť, raz sa všetko dobré skončí, ostanú len spomienky a nostalgia. No tie ten pocit prázdnoty ešte viac zhoršia.... Smutná myšlienka, no pravdivá. Jednoznačne ide o Bogdanovichov vrchol. ()
Kdyby nebyla v programové brožurce letošní LFŠ (kde jsem se na tenhle Bogdanovichův mistrovský kousek vypravil poté, co mi ve Varech proklouzl mezi prsty) jedna zásadní chyba týkající se stopáže snímku, užil bych si Poslední filmové představení naprosto dokonale. Když ale někdy od 80. minuty netrpělivě očekáváte "otevřený" konec, protože podle brožurky nemá mít film o moc víc než 70 minut, nutně se Vám zážitek ochuzuje. Přesto: skvěle využitý motiv kina jako místa setkávání spolužáků i životních osudů a zvratů; přesné Bridgesovo i Bottomsovo herectví (možná i proto, že často působí až jako neherectví); působivě využité exteriéry zaprášeného (asi) texaského městečka s neustále profukujícím vichrem, poletujícími chuchvalci pouštní bavlny a neposednými čepicemi na rozčepířených hlavách; a strhující finále. nevím, čím je vlastně pro mě tenhle snímek tak fascinující a proč se mi tak líbil (kratičké prostřihy na prsa mladičké Cibil to rozhodně nezpůsobily). Možná tím, že jsem si velkou část toho, co prožívají postavy, prožil (a pořád mám ještě dojezdy) a na jednu takovou Jacy Farrow taky nemůžu zapomenout. Asi. Ale fráze typu "mistrná režie" na vystižení toho pocitu prostě nestačí... Nový Hollywood v čiré formě a stejně "evropsky" upřímný biják jako Coppolovy Dešťoví lidé. ()
Bogdanovich vytvoril krásnu atmosféru texaského mestečka pomocou čiernobielej kamery. S neuveriteľnou úprimnosťou zachycuje jednoduché aj komplikované vzťahy miestnych obyvateľov, ich strasti a radosti, ich typické malomeštiatstvo. Veď to poznáte. Chcelo by sa povedať, ako zo života. Čo je pojem v súčasnom mainstreamovom filme pomerne vzácny. Súčasný divák sa môže tešiť zo sledovania nastupujúcej slávnej hereckej generácie na čele s Jeffom Bridgesom alebo Cybill Shepherd. ()
Galerie (81)
Photo © Columbia Pictures
![Poslední představení - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/703/159703190_9a85b5.jpg)
Zajímavosti (37)
- Film získal dva Oscary – nejlepší mužská vedlejší role (Ben Johnson) a nejlepší ženská vedlejší role (Florid Leachman). (Pavlínka9)
- Bogdanovich povedal, že si celý film strihal sám, ale odmietol sám seba titulovať ako strihač, pretože usúdil, že mu stačí rola režiséra a spoluscenáristu. (Arsenal83)
- Sestupující plavkyně po schůdkách do bazénu mělké části postupující pomalu do hloubky připomíná v mnohém obraz „Zářijové ráno“, kterým na počátku 20. století byla vybavena řada domácností USA. (Zetwenka)
Vivisekce životních nadějí, bolestivé lámání křídel, rozbíjení iluzí, jak v procesu dospívání narážejí mladí v rozletu na omezené možnosti svého životního losu v ospalém texaském maloměstě, jež se jim před dokořán vytřeštěnýma očima ještě prudce smrskávají s každým chybným krokem, jehož se v panice a sobectví z mláděcího pudu sebezáchovy a nerozvážné soutěživosti zbrkle dopustí, s každou nechtěnou hrubostí a krutostí vůči ostatním, lapeným s nimi příliš natěsno ve stejné pasti. *** Člověk se tak může snadno o všechno cenné z toho bídného přídělu připravit dřív, než to pochopí, jenže ta iniciační zkušenost, při níž může napáchat nevratné škody na sobě i na druhých, se nedá předat z generace na generaci, aby ti nově dospívající byli opatrnější, či snad vypočítavější, každý ji musí bolestivě a trapně prodělat sám za sebe za tichého, napjatého přihlížení a sekundování ostatních, kteří drží palce a pragmaticky počítají možné škody a přínosy. Mladí dovedou být krutí a cyničtí, protože ještě nerozumí, dříve narození proto, že rozumí, a přestože všichni zkoušejí strategie a taktiky a poučení rodiče se snaží zajistit dětem lepší podmínky, tu hru stejně nemůže nikdo vyhrát na úkor ostatních a nakonec jsou v tom stejně všichni společně a víc než kdy jindy tu platí, že peklo jsou ti druzí, dost často námi zranění a zrazení. Čest výjimkám, jež to všechno, co se napáchalo v začátcích, relativně včas velkoryse překlenou a s tím málem, co jim po sečtení ztrát zůstane, dokáží nakládat se získanou pokorou, smířlivostí a respektem - ledaže právě tahle rezignace je jen dalším kruhem pekla v příští instanci, sebemrskačským pokrytectvím a nejcyničtější strategií ze všech možných, s níž se budou tiše podílet na bolestivé a trapné vivisekci mladší generace, sbírat drobky z jejich rozprášených snů a hladově se rozhlížet, čím by si v tom zmatku jejich rozhlížení se a bezútěšném sebeuvědomování mohli sami na chvíli přilepšit ke svému údělu. Vždyť nejspíš stejně žádná dobrá cesta, jak z toho ven, neexistuje, tak jakýpak copak. Leda ven z toho - jako se možná vymkla Jacy a jako se - možná - vymkl Duane, ale to by znamenalo natahovat ruce po nezaručených chimérách holubů na střeše a tohle je příběh těch, kdo se drží svých jistých vrabců. Snímek obnažuje limity naší provázané lidské koexistence až na holou, tvrdou kost, a nasvěcuje (byť neposvěcuje) pravdy a principy, jejichž platnost se ani náhodou neomezuje na nezáživné texaské maloměsto z padesátých let. Mrazí z něj právem a právem vyvolává marnou (?) tesknotu po vyšším, lepším, čistším, ušlechtilejším a včasnějším spolubytí a cílech, jež by se krok za krokem neměnily pro svou čistotu, bezelstnost a stále menší představitelnost v prach o tolik dřív, než se prachem staneme i my. *** I filmařsky je to velký skvost, debut Cybill Shepherdové nemohl být přesvědčivější, i všichni ostatní hrají tak, jako by se tam narodili, vyrostli a zmalomyslněli, a snímek sám je zachycuje s nekonečnou něhou, pochopením a nostalgií. Mistrovské dílo, jakých je málo. ***** Kdybych tenhle film promítala v kině, pustím spolu s ním v rámci skladebného večera Štvanici (https://www.csfd.cz/film/7191-stvanice/komentare/?comment=9513403) a Americké graffiti a další den Kolt pro leváka a Rebela bez příčiny. Další večer pak Tramvaj do stanice Touha a Kočku na rozpálené plechové střeše. Pak Kdo se bojí Virginie Woolfové. A na závěr po krátkém oddechu osmidílnou sérii Ostré předměty (https://www.csfd.cz/film/439815-ostre-predmety/komentare/?comment=11322193). *~ () (méně) (více)