Režie:
Claude LelouchKamera:
Jean-Yves Le MenerHudba:
Francis LaiHrají:
Gérard Lanvin, Béatrice Dalle, Vincent Lindon, Marie-Sophie L., Patrick Chesnais, Jacques Gamblin, Paul Préboist, Elie Chouraqui, Jean-Michel Dupuis (více)Obsahy(1)
Vše, čeho se dopustíte, ovlivňuje váš příští život. A pokud jste někoho milovali ve starém Římě, lze předpokládat, že v budoucnosti, třeba o dva tisíce let později, na sebe znovu narazíte.. (oficiální text distributora)
Videa (1)
Recenze (13)
Proč ne 5? Strašná stopáž, Lelouch je magor, pokud si myslí, že takto dlouho dovede někdo vnímat poměrně složitý experimentální snímek. Historické scény jsou nevhodně vložené, mají svoje místo, ale začátek i konec by měl být pečlivěji vybrán. Jinak je to velmi neobvyklý film, který chce filosoficky říct až mnoho. Je to konstrukce avizovaná v titulcích, náhoda náhod. Moc se mi líbíla Béatrice Dalle, která konečně nehraje ve sračkovitém filmu. Je tam přirozená až hrůza a ptá se svý kriminální kámošky "Můj přítel je mrtvý a už mám v hlavě jinýho chlapa, proč jsem taková?". Výbornou roli si tam střihl Paul Préboist, známý pouze jako komik. Nápad se včelou, která je nositelka všeho se mi také moc líbil. Suma sumárum moc hezká zvláštní věc francouzské kinematografie, bohužel předlouhá, blbce před tím varujte, blbci to nepochopí a poplivou to. ()
"Čím krásnější příběh, tím neuvěřitelnější…" Ta směsice příběhů ze současnosti i novozákonní minulosti, které se ve filmu mezi sebou tak různě proplétají, tedy moc krásného nenabízí. Neříkám, že některé ty vážné situace zde nastolené nejsou silné (viz třeba životní příběh na první pohled naprosto nesnesitelné mladé podvodnice, z něhož až mrazí). Ale třeba ta tragická událost ke konci (letecká havárie z důvodu bombového atentátu) na mě působila poněkud vykonstruovaně a nevěrohodně. Ve filmu jistě zazní pár zajímavých myšlenek, zvláště pro někoho, kdo věří na reinkarnaci ("Jsou životy, v kterých se učíme milovat a život ve kterým milujeme"). Co jsem každopádně vůbec nepobral jsou ty rádoby mystické výjevy z novozákonní doby (viz legenda o Ježíši a izraelských včelách). A když k tomu vezmu poněkud přestřelenou stopáž, tak ty tři hvězdičky jsou fakt asi maximem, co jsem schopen tomuto Lelouchovu zvláštnímu filmu dát. ()
Nemam rad Claude Leloucha. A asi takto : stural som sa v tom hovne /teda pardon, "filme"/ asi polhodinu a skumal som z roznych uhlov pohladu, ktore casti toho vykalu su mi viac sympaticke, pripadne menej smrdia. Nic take som vsak nenasiel, ale dosiel som na jedno : Vykal ostane furt len vykalom! 15 % ()
Claude Lelouche zůstává i dnes příkladem "nemilosrdného" autorského filmového přístupu, který svou vizi divákovi opravdu neulehčí. Hledání skutečného, plného života, zřejmě nejvlastnější Lelouchovo životní téma, tu na sebe bere biblizující podobu osvěženou symbolem včely prolnuté ježíšovským zázrakem; svérázný indikátor kvality slouží jako východisko pro hledání smyslu života ve společnosti počátku devadesátých let minulého století. Vznosné téma sestupuje doslova na zem, do života všedních lidí, jejichž osudy jsou vyšperkovány nevšedními životními zvraty. Rád bych se mýlil, ale klíčová dvojice filmu, cikán Ježíš a sličná zlodějka Beatrice Dalle je ne dost dobře zachycena; jsou nebo mají být vyvoleným párem od dětských let, ale zhruba roční Ježíšovo věznění a dalších maximálně 3-5 let života je má změnit natolik, že ztrácejí navzájem kontakt a při dalším setkání se nepoznají (naopak relativně bez potíží poznává Ježíš po desetiletích svého cyklistického otce). Podobných, již ne tolik zřetelných sporných míst je v rozsáhlém filmu hned několik. PŘÍBĚH je i tak nadprůměrným dílem; stejně jisté však je, že Lelouch již natočil díla zralejší a propracovanější. ()
Claude Lelouch musí mít filmy a jejich natáčení opravdu rád, protože se do jejich výroby zakousne tak, že neví, kdy přestat. Tříhodinový snímek není v jeho podání žádnou výjimkou, ale spíš standardem. Velice rád zahrnuje plátno množstvím postav a jeho díla připomínají obvykle složitou skládačku, ve které se není jednoduché vyznat. Nejinak je tomu i v tomto případě. Režisér využívá staré legendy o Kristovi, vrací se na počátek našeho letopočtu, aby vzápětí přeskakoval do současnosti a líčil příběh novodobého Ježíše v podání francouzského Roma. Jeho osud kombinuje s paralelním příběhem několika dalších postav, které mají bez výjimky svůj předobraz ve společnících Ježíše Krista. Divák může sledovat osudy dvou rozpustilých zlodějek, nešťastně zamilovaného policisty, naivní učitelky a řady dalších postaviček, které se pozoruhodně kříží a nakonec k sobě najdou cestu. I když některé scény jsou, jak je u Lelouche zvykem, poněkud delší než by měly, všechno bohatě vynahrazuje Lelouchova originalita, výborná kamera, herecké obsazení a herecké výkony. Krásný příběh je film o lásce a jejích podobách. Celkový dojem: 80 %. I když jsem tomu nevěřil, protože film měl tradičně pomalejší rozjezd, nakonec mě Lelouchův příběh dokázal strhnout. ()
Galerie (2)
Zajímavosti (1)
- Toreadorku, do které se postava Ježíše (Gérard Lanvin) zamilovala, ztvárnila skutečná toreadorka, respektive rejoneadorka, Marie Sara. Ve filmu vystupovala se svým civilním jménem. (MrHousenka)
Reklama