Režie:
Vladimír SlavínskýScénář:
Vladimír SlavínskýKamera:
Ferdinand PečenkaHrají:
Adina Mandlová, František Paul, Zdeňka Baldová, Oldřich Nový, František Kreuzmann st., Jaroslav Marvan, Světla Svozilová, Bedřich Veverka, Raoul Schránil (více)Obsahy(1)
Sympatická dívka Julinka Svobodová (A. Mandlová) pracuje jako řadová úřednice u importní firmy Hrubý a syn. Bydlí v podnájmu ve stejném domě jako ministr obchodu dr. Horák (J. Marvan). Ten ji jednou náhodou z vrozené galantnosti sveze výtahem. Aniž to oba tuší, v domě se hned rozkřikne, že pan ministr je do Julinky zamilovaný a že s ní má poměr. V té době se proti firmě Hrubý a syn objeví v novinách pomlouvačný článek. Pan Hrubý mladší (O. Nový) se rozhodne využít domnělé Julinčiny známosti. Jmenuje ji svou sekretářkou, zvýší jí plat a hlavně ji požádá, aby se u ministra přimluvila. Julinka se mu marně snaží vymluvit, že se s dr. Horákem zná jen od vidění, šéf ji ani nepustí ke slovu. Shodou okolností však ministr zasáhne ve prospěch firmy. A tak se Julinka proti své vůli stane „obětí“ zvláštní pomluvy, která tentokrát nemusí uškodit, ale naopak pomoct chudé dívce ke štěstí… (Česká televize)
(více)Recenze (106)
Háv zamilované komedie slouží k podpoře protektorátního vlasteneckého konzervativismu. Podnikatel dá přednost vinárně s moravskou cimbálovkou (třebaže poněkud operetnější a jazzující) před kosmopolitním barem. Žena má být oporou manžela, starat se o rodinu a děti, být skromná (tak jak ji představuje Zdena Baldová). Ačkoliv se s ideologickým vyzněním filmu neztotožňuji, funguje, pro mě hlavně díky jako vždy bezkonkurenčnímu Kreuzmannovi a právě vzpomenutou dlouhou sekvencí v pražském sklípku. ()
Opět jedna lehká vzdušná komedie Vladimíra Slavínského, ze které čiší bezproblémovost a bezstarostnost, ostrý to kontrast oproti tehdejší realitě. Ústřední dvojice Nový-Mandlová si "sedla" skvěle a táhne film od začátku do konce. Zdánlivě bezvýznamná sekvence ve slovácké kolibě je ústřední scénou filmu (nezapomenutelnou), mistrně natočenou a hlavně nenásilnou a vtipnou. Film samotný místy až příliš překypuje laskavostí, milostí a dobrotou, jakoby ani svět zlý nebyl, ale chápu to zejména vzhledem k roku vzniku. Film je pro pobavení a já se bavil dobře. 80% ()
Vidět v roce 1940 takový film muselo povznést na duchu nejednoho člověka. Dnes už se můžeme usmívat nad nereálným světem, který je nám tu reprezentován, ale pochopit ho dnešním měřítkem nelze. Jakmile totiž začnete film rozebírat, ať už podle morálky nebo logiky, selžete na celé čáře. A stejně si pak ve vaně budete pobrukovat Oči tmavohnědé, i proti své vůli. Já jsem každopádně ráda, že jsem zpětně našla snímek, kde padne ona zásadní věta otce synovi: „Jestli ti smím radit, dělej si co chceš.“ ()
♫♫ Pak nechám si zahrát, písničku svou, o štěstí, o lásce, o očích dvou. To ale musí být, jen oči tmavohnědé, ty nikdo nedovede, víc míti rád. ♫♫ Strašně milá komedie, ve které Adina Mandlová a Oldřich Nový sice excelují, ovšem zároveň nepustí jeden druhého ani ke slovu, plus se pochopí až na úplném konci :) Líbí se mi však role Marvana, který za celý film neřekne ani pět vět. A přitom se celé tohle svízelné a zmatené, avšak současně, v tu samou chvíli skvěle eskalující neporozumění mohlo vyřešit již na začátku. Film na mne však definitivně nepůsobí jako nějaký slabší kousek z protektorátních snímků, ba naopak. Působí přesně jak jsem očekával - skvělým osvěžujícím způsobem, vyvolaným skvělou hlavní dvojicí Novým a Mandlovou. 5/5 ()
„To je krásné…a teď bych jen ráda věděla, co tady budu dělat…?“ - „No, to bych taky rád věděl…“ - „Prosím?“ - „To je přímo dojemné, jak se ženete do práce!“ Sekretářka, které přijde, že má málo práce, asi jiná doba…Přítelkyně pana ministra mě trochu překvapila tím, že Nový tu kupodivu nedostává tolik prostoru, jak by se možná mohlo zdát. A scény, ve kterých chybí, zábavností příliš neoplývají, spíš naopak. Problémem tohoto filmu totiž není brutálně jednoduchá zápletka (vypuštění drbu do světa), ale nedostatek humoru. Ten se (spolu s romantikou) vyskytuje totiž jen a pouze ve společných scénách Nového s Mandlovou, a to navíc ne úplně vždy. Někdy ta záměrná ostýchavost obou postav je ještě vtipná (hraniční „smích“), jindy u ní divák spíš rozpačitě zvedá obočí. Atmosféra je příjemná a František Paul odráží perfektní práci maskérů, ale humoru film nabízí prostě míň, za mě čistý průměr. „Je tu horko, hm? Neměli bychom jít chvíli na terasu?“ - „Tak pojďme!“ - „No, ale ono je to těžké…my tu totiž žádnou terasu nemáme.“ ()
Galerie (3)
Zajímavosti (5)
- Film byl natočen za 31 dní. (Teres)
- František Paul hrál otce Oldřicha Nového, který byl ve skutečnosti pouze o rok mladší. (MahYa)
- Píseň „Oči tmavohnědé“ se měla původně jmenovat „Oči čokoládové“, ale Oldřichu Novému se to nezamlouvalo, a proto text trochu změnil. [Zdroj: Zavřete oči, přichází…] (MahYa)
Reklama