Režie:
Vladimír SlavínskýKamera:
Jan RothHudba:
Josef StelibskýHrají:
Věra Ferbasová, Běla Tringlerová, Ella Nollová, Theodor Pištěk, Antonie Nedošinská, Stanislav Strnad, Aša Vašátková, Karel Veverka, Alois Peterka, Lída Jírů (více)Obsahy(1)
Anči Bártovou zaměstnanou v exportní firmě propustí. Při cestě na venkov,kde má být vychovatelkou dětí v továrníkově rodině se seznámí se zpěvačkou Lu de Mila z Paříže. Ta jede k rodičům svého mrtvého muže, aby je utěšila. Lu rodiče nezná, a žít na venkově se jí moc nechce. A tak chce Anči poslat místo sebe. Když Anči nesouhlasí zamění doklady a zmizí. Různé nepředvídané okolnosti vždy Anči zabrání říci rodičům pravdu. A tak zůstává, až do doby kdy se objeví Mirek, jenž leteckou havárii přežil jako zázrakem. Mirek ji nejprve pokládá za podvodnici. Anči mu ale všechno vysvětlí a on se do ní zamiluje natolik, že Lu žádá o rozvod. Když se od ní doví, že jejich sňatek je neplatný, neboť její první manžel též žije, Mirko s Anči odjíždějí do Paříže, kde se chtějí vzít... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (15)
„Myslí si, že nic nevíme…nic nevědí“ Sám úplně nevím, zda ty 4 hvězdičky nejsou trošku nadsazené, protože celá ta hlavní zápletka této jinak vcelku vtipné prvorepublikové komedie je hodně nepravděpodobná... Jedna dvojnásobná vdova, jejímž oba zemřelí manželé nakonec jeden po druhém "vstanou z mrtvých"... což nakonec napomůže tomu, aby Ančí nemusela zůstat "švindl manželkou" na věky věků. Přesto mám minimálně 2 důvody, proč jsem ty 4 hvězdičky (po přihmouření obou oček) nakonec dal. Jednak mě svými hereckými kreacemi bavila dvojice Nedošínská, Pištěk v poměrně typických rolích stárnoucích rodičů ("s tvým srdcem na tak dlouhou cestu nemůžeš....a bez srdce cestovat, to taky nejde..."). V jejich podání jde opravdu o pěknou konverzačku. Druhým důvodem je Věra Ferbasová, která s tou svou roztomilou hubatostí ("nedám se už líbat na cizí účet a pod cizí firmou") a svými neodolatelnými "kukadly" je vážně kouzelná. ()
Velmi kostrbatá zápletka, od které ani takto skvělí herci, nemohli odvést pozornost. Navíc byl celý příběh velmi předvídatelný a opravdu vtipných dialogů bylo pomálu. Poslední třetina se dokonce dost táhla, jakoby tvůrci sami nevěděli, jak to ukončit Přesto ...jak zazní i v závěru filmu...no, můžeš se na ně zlobit? ()
Film čtyř herců! Jak jsem nikdy neměl moc rád Ferbasku a Strnada (tady úplně poprvé - no dobře, jakoby ho do té doby neznal), tak tady mi vůbec nevadili a dokonce jsem si je oblíbil. Pohotové odpovědi a frky Ferbasky neměly chybu:-) Líbilo se mi ale i jejich postupné poznávání a sbližování. Zajímavý scénář a téměř až do konce pěkně zamotaný děj. Vdovička spadlá z nebe je vskutku roztomilý a rozkošný kousek, nabitý optimismem, stylovým humorem, velmi vtipnými a někdy až peprnými dialogy a scénami. Lehce ironizující a erotický tón nebyl rovněž vůbec na škodu. Na obrátkách snímek nabírá někdy v poslední čtvrtině, resp. po příjezdu Mirkovi stále ofic. manželky (ve filmu Aša Vašátková), to se dějou věci. ()
POZOR, VĚDOMÝ SPOILER!! Komentář je podrobnější rozbor, který částečně vyzrazuje děj. Další čtení na vlastní nebezpečí!! Příběh je postavený na jednoduché a otřepané zápletce, která je u prvorepublikových filmů běžná - totiž záměně osob a ztrátě paměti, aby toho nebylo málo, je to dokonce u dvou ústředních postav. Jistá naivita a přímočarost (včetně očekávaného rozuzlení) se nese celou komedií. Příběh má několik nelogických míst, které nejsou (záměrně?) objasněny. Nedovídáme se, proč měl u sebe pilot osobní medailonek Mirka kvůli kterému došlo k záměně. Scéna ve vlaku s předáním pasů, kdy dochází k záměně, působí víc komicky než věrohodně. Není jasné, proč Anči nakonec na záměnu přistoupí, když jí jednoznačně odmítá. Ale ponechám stranou věrohodnost a budu ve více věnovat filmu samotnému. Filmová hudba je použita jen sporadicky jako podkres jednotlivých scén. Kamera zabírá výhradně polocelek a či polodetail, detail se objevuje vzácně - vlastně jen v případech kreslených obrázků či titulků. Textové detaily jsou vždy dvojjazyčné česko-německé, včetně telegramu. Záběry jsou většinou dlouhé, prostřihy jsou logické bez flasbacků. Úsměvná je studiová iluze Indie i nabývání paměti před kamerou v jediném záběru. Duo Pištěk Nedošínská si zahráli hašteřící manžele už několikrát, tentokrát nebyly dialogy tak nápadité jako v jiných kusech. Postava Věry Ferbasové Anči Bártová není z počátku vyloženě komediální, to se změní až příchodem jejího fiktvního chotě. Film není vyložený zabřichopopadák, ale působí ve své naivitě úsměvně a pohodově. Myslím si, že plně odpovídá vkusu prvorebublikového publika, což podpovídá tehdejší návštěvnosti kin, výzraznější přesah pro současnost nevnímám. Osobně jsem vděčná za reálie v zadní projekci přijízdě autem, můžeme pozorovat roubenky, dřevěné sloupy elektrického vedení, starou benzínovou pumpu CAROIL TORPEDO, bílé patníky podél cest. Kdo je na pochybách, jak se tehdy přenášely rychlé zprávy, když neexistoval internet, může být klidný - tisk spolehlivě plnil funkci veřejné drbny. Myslí si, že hlavní zápletka mohla být vyuýžita mnohem efektněji, kdy u obou maželů skutečně došlo u ztráty paměti a oba si mysleli, že jsou skutečnými manželi. Vladimír Slavínský natočil v roce 1937 celkem čtyři celovečerní filmy, tři komedie a jedno drama, ve všech hrála hlavní roli Věra Ferbasová. Když uvážíme, že jedna premiéra proběhla začátkem srpna, druhá koncem září, další skoro o měsíc později v říjnu a poslední v druhé polovině prosince 1937, zhruba začínáme tušit, kolik prostoru na filmování bylo. Ve srovnání s dneškem obdivuhodné. Drobné postřehy na okraj: Zadní projekce za jednoucím autem má střih, zatímco přední scéna pokračuje pynule. Anči vystupuje z téhož vagonu, ze kterého později vystupuje i Mirko. () (méně) (více)
Vzácná konjunktura let 1937-8 přinesla do stálého týmu spolupracovníků Vladimíra Slavínského i mladého Stanislava Strnada, který si díky zásadnímu úspěchu ve Vdovičce založil jistou kolekci po boku rozkošné Věry Ferbasové, této nejroztomilejší osůbky přelomu 30. a 40. let. Sama Vdovička spadlá s nebe pak patří mezi filmy svým divákům léta upíraných, TV premiérou tedy až 25. ledna 2013 na CSF. Téma je prostinké, ale o to je jeho realizace báječnější. Po pětileté odmlce se do filmu vrátila Aša Vašátková jen proto, aby se stala jako Lu de Mila zrcadlem zlatovlasého andílka a mohla tak zavdat příčiny pro její uvedení do rodiny domněle zesnulého Mirka... Rozkošné scény s kadencí nejlepší vtipů roztíná v nejlepší polovině skutečný návrat Mirkův a nový erotický tón nekonečných lásky her, které vrcholí vzrušujícími sny o společném loži pod dozorem milujících rodičů. Je skutečně škoda, že takto dokonale roztomilý film nám byl upírán jen z důvodu nepříliš zachovalé protektorátní kopie. Ihned jej řadím mezi své nejmilejší, konečně, když někomu bude už za 11 let 30, má právo na to být dospělou ženou. ()
Zajímavosti (1)
- Filmovanie snímky prebiehalo na zámku Vinoř v Prahe a v obci Jevany. (dyfur)
Reklama