Kamera:
Ivan ŠlapetaHudba:
Zdeněk LukášHrají:
Rudolf Hrušínský, Karel Kalaš, Josef Abrhám, Daniela Kolářová, Bedřich Prokoš, Zita Kabátová, Milada Ježková, Ladislav Smoljak, Zdeněk Svěrák (více)Obsahy(1)
„Máňa říkala, že to není směroplatný..." „Kulový blesk" je největší akce v dějinách stěhování. Bytová dvanáctisměna, orgranizovaná JUDr. Radostou, vyžaduje dokonalou koordinaci. Tu však narušuje celá řada komplikací. Neustálé váhání báby Jechové, svatba postarších snoubenců Fliegera a Opatrné a nakonec i opilecké řádění skupiny pod vedením doktora Knotka. To vše a další problémy doženou ustaraného Radostu k ďábelské improvizaci až za hranicí zákona... (Bohemia MP)
(více)Videa (1)
Recenze (641)
(2x) Další velmi přeceňovaná věc dvojice Svěrák – Smoljak /Jáchyme, hoď ho do stroje, Marečku, podejte mi pero/. Zatímco u těch dvou jmenovaných snímků více méně schytávám nějaký dobře zpracovaný originální námět, výrazní komediální spád i důvod, proč jde o kultovní filmy (byť mě zrovna možná nenadchly), zde mám místy pocit, že se to celé nepovedlo vůbec. Jistou hodnotu tomuto filmu dodávají dva mistři různého oboru - Rudolf Hrušínský a Karel Kalaš. Doslova geniální je úvod ve stylu cimrmanovským seminářů, kde Rudolf H. přednáší za doprovodu nejrůznějších otázek (včetně hezké opakované hlášky s nabídkou staré dobré brazilské kávy!) plán nezvyklé akce, pan Kalaš zase dostal své sólo uprostřed filmu, kde předvádí svojským stylem árii z Mozartovy opery. Škoda, že tak pěkný není dle mého názoru celý film. Skoro všechno ostatní v nezvyklém režijním spojení Podskalský + Smoljak se tváří sice taky jako komedie, ale uvnitř to na mne působilo jako depresivní drama na pozadí šílených nesmyslů. Všechny ty gagy občas mají svůj vtip, ale v tak strašně pomalém spádu a depresivní atmosféře budí spíše dojem dalších hluchých míst, jenž působí směšně a trapně současně (násilná havárie auta do plotu při předvádění vynálezu, hluchá svatba důchodců, půlnoční rámus s nácvikem stěhování a opilým Abrhámem,..). S odstupem času může být přidanou hodnotou akorát neideologické zobrazení života lidí za socialismu, ale jinak to podle mého názoru hodně zestárlo. Ale poté, co jsem před časem film v polovině s nechutí vypl, je to pokrok a já konečně dostal chuť na dobrou brazilskou kávu, mistře...! (55%) ()
Jestli je mi nějaký humor fakt blízký, tak ten pánů Svěráka a Smoljaka. A jestli se na některé filmy můžu v průběhu let dívat znova a znova, tak jsou to z českých hlavně ty jejich. Kulový blesk je podle mne z těch nejlepších - situace i lidi jsou prostě ze života a ten film vlastně končí docela hořce. ()
Kdyby dostali více prostoru Hrušínský a Svěráka nebo dokonce dostali prostor ke společné diskuzi, tak by snímek dostal pět hvězd, takhle mu těsně unikly, protože mě Abrhám osobně neoslovuje (beru ho za kvalitního herce), přestože jeho postava byla skvělá (hlavně vnitřní myšlenky), což je práce scénáristů, díky nimž vzniklo opět spoustu výborných hlášek, jedině scéna opilství se moc nepovedla... ()
Když se herecká elita pustí do hromádné stěhovací monstrakce pod taktovkou nejlepší autorské dvojice v historii českého filmu, nemůže to dopadnout jinak než výborně. Všechno šlape jako hodinky, každá z postav tu má své místo, skvělou scénu nebo hlášku (většinou obojí) a současně zručně přihrává Abrhámovi, který s podporou Hrušínského coby stratéga Radosty, svým osobitým projevem vytváří v psychologovi Kotkovi první ze svých dvou nezapomenutelných svěrákovských rolí. I při reprízách stále výborná zábava a právem jeden z hitů sedmdesátých let. I když Máňa říkala, že to není směroplatný a Klabouch trval na svým uhlí ()
Kulový blesk učitě spadá do zlaté éry české komedie. V té době humor dělali lidé co to opravdu uměli, což už dnes bohužel není pravda. A i kdyby tento film byl ve své době horší než ostatní, a on není, tak by nabyl hodnot plynutím času, vzhledem k tomu co se točí dnes. Je zde ceůá skvadróna prvotřídních herců a skvělý scénář. Také se mi líbila ústřední melodie. ()
Galerie (15)
Zajímavosti (42)
- Knotkovi (Josef Abrhám a Daniela Kolářová) bydlí na adrese Melantrichova 472/12 v Praze na Starém Městě. Nárožní dům je gotický, kolem r. 1610 byl ale významně renesančně přestavěn. Fasády byly upraveny v pozdním baroku. Dům má název „U Zelené lípy“, ale měl i název U Zlaté svině. Dům vlastnil od roku 1635 Jan Marcus Marci, tedy Jan Marek Marci z Kronlandu, renesanční lékař, fyzik a matematik, jeden z posledních českých polyhistorů. Na domě je jeho výrazná pamětní busta od autora L. Šindeláře. (sator)
- Píseň „Jen ve zpěvu“, kterou zpívá mistr Bílek (Karel Kalaš) na svatbě, je árie Bohuše z 2. dějství Dvořákovy opery „Jakobín“. (Idée_fixe)
- Impulsem pro psaní scénáře bylo pro Ladislava Smoljaka se Zdeňkem Svěrákem vyprávění jejich známého, literárního kritika Vladimíra Karfíka o tom, že se zúčastnil čtyřsměnného stěhování, které bylo velice náročné. A tak to celé musel organizovat člen Akademie věd. „Řekli jsme, to je dobrý! Jen z toho uděláme stěhování ještě v daleko větším měřítku. A už jsme si na papír začali malovat jednotlivé rodiny a jejich možné povahové vlastnosti,“ prohlásil Svěrák. (alonsanfan)
Reklama