Režie:
Chad HartiganScénář:
Mattson TomlinKamera:
Sean McElweeHudba:
Keegan DeWittHrají:
Olivia Cooke, Jack O'Connell, Raúl Castillo, Carmen Moore, Soko, Chris Shields, Kat de Lieva, Heather Decksheimer, Leanne Khol Young, Kwesi Ameyaw (více)VOD (3)
Obsahy(2)
Čtvrtý celovečerní film režiséra Chada Hartigana je milostným příběhem odehrávajícím se v blízké budoucnosti v Seattlu, který balancuje na pokraji katastrofy. Děj filmu, v němž hrají Olivia Cookeová, Jack O'Connell, Soko a Raul Castillo, začíná uprostřed celosvětové epidemie závažné nemoci podobné Alzheimerově chorobě, při níž lidé ztrácejí paměť. Novomanželé Jude Williams a Emma Ryersonová se také musejí potýkat s touto bezútěšnou realitou. Vše je prokládáno záběry z doby, kdy se ti dva seznámili a jejich vztah vzkvétal. Nyní však nemoc zahlcuje společnost, stírá hranici mezi minulostí a současností a je stále těžší poznat, co je skutečnost a co klam. (Cinemax)
(více)Videa (1)
Recenze (46)
Waw! Úprimne, po skončení filmu som zostal sedieť s otvorenými ústami, bez slov a s hlavou plnou myšlienok. Čo ak by amnézia bolo úplne bežné globálne ochorenie, ktoré by postihovalo ľudí bez ohľadu na vek či viazanosť na traumatickú udalosť? Vyzeralo by to asi takto... Čistá bezmocnosť, beznádej a zúfalstvo. Potenciál námetu obrovský, a našťastie ho tvorcovia filmu uchopili týmto štýlom, ktorý sa mne osobne nadmieru pozdával. Pôsobilo to takým prirodzeným dojmom, žiadne tlačenie na pílu, dodržaná logika, bez väčších zaváhaní pri dejovej línii. K tomu vyvážené dialógy, kvalitná hra s kontrastom spomienky vs. predstava, výborná kamera aj vizuál, a napokon je z toho vynikajúci film, ktorému dám s pokojným svedomím 5* (a to u mňa nebýva až tak často). Jeden z TOP filmov roku 2020! ()
Pamätám si svojho času, keď vyšiel tématicky spriaznený Perfect Sense a bol som nadšený. Lenže od tej doby ubehlo viac než 10 rokov a dnes už všadeprítomný voiceover, do smutnej hudby, neletí. Zvlášť potom, jak sme na vlastnej koži prežili pandémiu. Ale dobrý film. Dokonca som dokázal sledovať Oliviu Cooke a nemyslieť na Alicent (a všetky tie memečka à la “Keby sexuálna frustrácia mala tvár”, lol). Nie som cynik, len už skrátka existuje Moment to remember a tak vôbec. ()
Emma a Jude, dva mladí, do sebe hrozně zamilovaní lidé. Všechno je tak jak má, život je hezký. Co špatného se může stát? Little Fish je krásný, melancholický a hodně citově založený snímek, jež se zamýšlí nad otázkou, zda je lepší paměť ztratit uplně a smířit se s tím, nebo sledovat, jak vaši nejbližší pomalu ale jistě zapomínají, kdo vlastně jste. Příběh Emmy a Judea se odehrává uprostřed pandemie, kde každého bez ohledu na věk nebo zdravotní stav může postihnout nemoc NIA (trvalá ztráta paměti). Zpočátku je nám nabídnuta pěkná introdukce, kde Emma vypráví o všech následcích této nemoci a také některých lidech, kteří si tímto museli projít. Ovšem tou dobou ještě netušila, že brzy bude mít možnost poznat na vlastní kůži jaké to doopravdy je. Když totiž NIA postihne i lásku jejího života Judea, pomalu si začíná připoustět onu smutnou a nenávratnou realitu; že to co bylo a zatím je, se pomalu ale jistě blíží ke konci. Režisér zde hezky míchá časové linie, skáče z jednoho momentu na druhý. Jde na to jemně a prostřednictvím impresionistického našeptávání, kdy nás za pomoci nádherné hudby na pozadí provádí těmi nejkrásnějšími momenty a vzpomínkami, které spolu hlavní protagonisté zažili. Vrháme se tak do vodního parku, napříč padáčkům padajícími k zemi až po zakázané polibky v nočním klubu a malé rybce v městském akváriu. Tyto okamžiky, které se na první pohled nemohou zdát prachobyčejnějšími, tak získávají v průběhu filmu důležitý význam. Kinematografie je moc krásná, stejně tak jako hudba. Chemie mezi hlavními postavami je nenucená a tak hezky přirozená. Film je jemný, plný emocí, pocitů, a je inspirativní. Příběh těchto dvou lidí zdůrazňuje, že skutečný svět kolem nás je vlastně jen výtvorem naší vlastní mysli, kterou tvoří převážně vzpomínky. A co bychom byli bez vzpomínek? Tento snímek se bude v mém srdci určitě ozývat ještě dlouho. - "They say you can't forget the feelings and I still believe that." ()
Nic globálního, jde především o malou rybku, o ty dva. Méně potom také o Samanthu a Bena, jejichž příběh tu má též svůj prostor, aby krom jiného ukázal další z možných konců. I když to působí jednoznačně, není snadné říct, který je horší... emočně, myšlenkově. Emma a Jude svůj kruh uzavřou nejlépe jak mohli, ten závěr je výborný, velmi silný, přesto se zbytečně netlačí na city, takto to prostě je, musí skončit. To mi přijde jako velký klad filmu, plyne si ve své převážně chladné atmosféře, aby ve flashbacích občas lehce ohřál, než se k nim zase vrátí v jeho mrazivé realitě. Poslední půlhodina je z tohoto pohledu samozřejmě nejsilnější, přesto se to emočně nepřehání, nedělá to hudba, nedělá to kamera, ani intenzita příběhu, která zůstává ve svém pomalejším tempu. Je tu stejná pláž a na ní stejné "rybky", až na ten jeden zásadní rozdíl, který vše ničí. Má to pěknou kameru, příjemně nenápadnou hudbu a především fajn hereckou dvojici, mezi kterou to opravdu funguje. Což je pro film podobného typu zásadní. 80% ()
Myšlenka je zajímavá, asi nejvíc mě zaujalo, jak z poměrně romantického naladění v některých sekvencích může film přejít až do thrillerového napětí. Trochu mi zkazilo zážitek, že jsem se na film koukal ve vlaku, takže některé sekvence jsem neslyšel, i tak jsem si ale užíval výkony jak O'Connella, tak i Oliviy Cooke. A konec byl pěkný mindfuck, takže ve výsledku spokojenost. ()
Galerie (3)
Zajímavosti (5)
- Film se natáčel pouze jeden měsíc. Točit se začalo v březnu 2019 a oficiálně se skončilo v dubnu 2019. (veru_needy)
- Když Emma (Olivia Cooke) vytočí svou matku na telefonu, fotka u jejího kontaktu je ve skutečnosti pravá matka herečky, Lindsay Cooke. (veru_needy)
- I přesto, že oba hlavní představitelé jsou britští herci, britský přízvuk si ponechala pouze herečka Emmy (Olivia Cooke). Herec Juda (Jack O'Connell) si naopak zahrál kanaďana s kanadským přízvukem. (veru_needy)
Reklama