Režie:
Hynek BočanScénář:
Jiří StránskýKamera:
Ivan ŠlapetaHrají:
Jiří Langmajer, Josef Somr, Miroslav Vladyka, Pavel Nový, Jaromír Dulava, Radek Holub, Pavel Liška, Aleš Cibulka, Marek Daniel, Tomáš Matonoha, Robert Jašków, Pavel Nečas, Oldřich Vlach, Josef Polášek (více)Obsahy(1)
Dramatický příběh Uniforma vychází z autentické situace z padesátých let. Jeho tématem je odvěká snaha vzpoury jedince proti všudypřítomné moci násilí. Do jedné z věznic byli z ostatních kriminálů a lágrů svezeni odsouzenci z řad příslušníků armády. Šlo o tak zvaný „výchovný experiment“ – o ustavení vězeňské samosprávy. Oficíři, vybraní do jejího vedení, vystaveni naději brzkého propuštění, začínají pak uvnitř vězeňské totality uplatňovat další totalitu – kasárenskou. Ubozí se chápou moci nad ještě ubožejšími… Uprostřed této hrací plochy se pohybuje hrdina – vězeň vojín Trnka (J. Langmajer), jehož protihráčem je divizní generál Šimek (J. Somr). (Česká televize)
(více)Recenze (10)
Pokud je situace opravdu autentická, divím se, jak se mnozí (bývalí) hrdinové chovali. Nutno ovšem podotknout, že zlomit lze téměř kohokoli - a to nejen násilím. Psychický nátlak funguje asi lépe. Dokud se neobjeví trochu frajer a trochu rebel, kterému stačí jedna totalita, nepotřebuje k ní další. Ovšem, zřejmě nemá co ztratit, na rozdíl od jiných účastníků. Jediné, co mohl Langmajerův rebel ztratit, mu nečekaně chránili skuteční velitelé lágru. To je jediná kaňka na vskutku zajímavém příběhu. Jinak totiž mířil k logickému závěru, který se ovšem nekonal. Lidskost se mezi bývalými vojáky tedy neztratila. Langmajer a jeho šibalský smích byl dokonalým prototypem osamělého bojovníka za svobodu, byť za mřížemi. ()
Po ztvárnění dnes už legendární postavy svobodníka Kouby, který byl stejně tak zdatný sukničkář jako paragán ČSLA si Jiří Langmajer střihnul po 4 letech od natáčení Copak je to za vojáka další zajímavou roli tentokráte z vězeňského prostředí. Skutečně se zdá, že je to jakási česká variace na frajera Luka. Zde je to ale zajímavější tím, že se nacházíme v padesátých letech v kriminále pro politické vězně, které tvoří výhradně bývalí vojáci. Zavření však zde nejsou jen ti ze západu, ale i ti, kteří už stihli začít rozkrádat majetek v novém socialistickém zřízení. Ve vězení probíhá jakýsi experiment, kdy vedení věznice povolí ustanovení samosprávy. Ta rozhoduje dle šarží podobně jako v armádě a podobně tak i funguje. Všemu velí bývalý generál (Somr) s plukovníkem (Holub). K ruce mají kapitány a ti velí jednotlivým družstvům dle rozmístění v blocích věznice. Dozorci si od projektu slibují, že jim ubyde práce, protože na výkony dohlíží samospráva a ta případně uděluje i tresty. Příslibem za vzorně fungující samosprávu je zkrácení trestu, tudíž každý se snaží fungovat jako dobře promazané kolečko v jednom velkém stroji a sám stroj nedopustí aby kvůli jednomu kolečku se vše rozsypalo. Vše funguje do nástupu nového mukla právě v podání Jirky Langmajera. Ten nechápe proč jako odsouzený mukl musí poslouchat ještě někoho jiného než dozorce a proč si vězni vojenským drilem sami znepříjemňují život. Kecům o propuštění samozřejmě nevěří, pár let už je v kriminále, pár věznicemi prošel a o bolševicích ví své. A zde právě začne docházet k zadírání dobře promazaného stroje, čehož si začnou všímat i strážní věznice. Tím jak vyvíjejí tlak na vedoucí šarže muklů k nastolení pořádku, tím více je vyvíjen tlak na vzbouřence. Jenže represe jej jen více utvrzují v jeho postoji... --- Pan Stránský zde rozehrál hodně zajímavé psychologické téma. Komunisté dobře věděli poučení od gestapa, že člověka lze dobře zlomit i psychicky. Samozřejmě uměli člověka umlátit k smrti také, zmrzačit, ale jejich hlavním cílem bylo duševní zlomení. Je pro mne trochu s podivem, že tady se to povedlo udělat prakticky na všech a to mezi vězni byli letci RAF (Vladyka), bojovníci od Tobruku (Nový) atd... Také pochybuji, že by někdo dovolil vězňům se takto organizovat a koncetrovat je organizované v jednom místě. Zápaďáků se báli hlavně pro jejich odvahu a odpor k režimu. Tím alespoň u mne tak trochu celý příběh stojí na vratkých nohách, navíc ač se film tváří jako by byl točen dle skutečných událostí, o žádném experimentu jsem se nikde nic nedočetl. Spíše si myslím, že opravdový znalec tehdejších poměrů pan Stránský rozehrál v kulisách komunistického kriminálu příběh jedince bojujícího o svůj vlastní kousek svobody mezi těmi co se jí už vzdali. Hodně zajímavý televizní film plný mladých herců dnes známých jmen. Dávám za 3 kapesníky! PS. Kdo by chtěl vidět, film je v současnosti na ytb * * * * ()
Docela zajímavá podívaná. 1) Po zběžném průletu internetem jsem o tomto "výchovném experimentu" nenašel ani zmínku. Buď to na internetu není nebo jsem málo hledal anebo si pan Stránský situaci upravil. Podobné pokusy se dějí všude na světě a většinou, pokud je mi známo (moc není), s nevalným výsledkem. Vedou totiž téměř vždy právě k tomu, co ukazuje tento film._____ 2) Líbil se mi lehce posměšný a ironický typicky český postoj k věci. Těžko říci, jestli by se skutečný odsouzený Trnka choval s takovým nadhledem, jaký zde předvádí, zvláště v tehdejší době._____ 3) Film nabízí spoustu pěkných kluků. Je tu 35letý mladistvě (jako vždy) vyhlížející Jiří Langmajer (rebel Trnka), 42letý Miroslav Vladyka (Trnkův kamarád Karel), 29letý Pavel Liška (pucák Pepa), 24letý gay Aleš Cibulka (pucák Véna), 30letý Marek Daniel (pucák Jára), 30letý Tomáš Matonoha (pucák Ríša) a mnozí další. ()
Česká variace na Frajera Luka. Zaujme především kvalitní Jiří Langmajer. ()
Jedna věc je snažit se ukázat nejodpornější režim (i u vědomí nacistické okupace), který byl na našem území zaveden a druhá je to dokázat dostatečně přesvědčivým a pod nehty se zadírajícím způsobem. K vyhledávání, které o tématu uskutečnil Sluníčko2 bych řekl, že tímto způsobem byl organizován tábor na Golim otoku v raně komunistické Jugoslávii, kdy sem byli sváženi nepřátelé - v tomto případě ovšem stalinističtí komunisté, kteří se během roztržky mezi Moskvou (Stalinem) a Bělehradem (Titem) postavili na stranu sovětského superdiktátora. U nás k ničemu podobnému podle všeho nikde nedošlo. Ale to, co odehrávalo na Golim otoku by si kvalitní literární nebo filmové zpracování zasloužilo. ()
Galerie (5)
Zajímavosti (3)
- Vozy patřící nápravnému ústavu jsou Praga RN z let 1934–1953 a Škoda 1101 VO/P let 1947–1951. (sator)
- Pracoviště s panelovým skeletem, kam chodí muklové pracovat, je nedostavěná věznice v Říčanech. Před změnou poměrů v roce 1989 se na okraji Říčan rozjela stavba velké věznice. Po sametové revoluci však slavil úspěch tlak místních, kteří se vznikem nápravného zařízení nesouhlasili. V roce 2023 byla stavba zbourána a začala růst stavba zázemí silničářů: středisko dálniční údržby pro východní část Pražského okruhu. (sator)
- Vězeňský tábor se točil v prostoru Vojenského újezdu Hradiště, bývalé věznice v Mladé Boleslavi, náměstí Republiky 100 a věznice Praha-Ruzyně. Vězeňský tábor se vybudoval pro potřeby seriálu Zdivočelá země (od r. 1997) a objevil se i v dalším seriálu scenáristy Jiřího Stránského Žabák (2001). Tábor byl po natáčení zbořen. (sator)
Reklama