Režie:
Jan SvěrákScénář:
Zdeněk SvěrákKamera:
F. A. BrabecHudba:
Jiří SvobodaHrají:
Jan Tříska, Zdeněk Svěrák, Libuše Šafránková, Rudolf Hrušínský, Irena Pavlásková, Ondřej Vetchý, Daniela Kolářová, Eva Holubová, Rudolf Hrušínský ml. (více)Obsahy(1)
Veselá, zvuková, barevná, česká a hezká komedie režiséra Jana Svěráka... Laskavá komedie Obecná škola je celovečerním debutem režiséra Jana Svěráka, který na sebe upozornil už absolventským filmem z FAMU, stylizovaným dokumentem Ropáci, za kterého získal studentského Oscara. Scénář k Obecné škole napsal režisérův otec Zdeněk Svěrák jako autobiografickou vzpomínku na dětství, prodchnutou úsměvností, moudrostí a pochopením pro lidské slabosti. Vytvořil také jednu z hlavních rolí, postavu podle svého vlastního tatínka. Děj se odehrává v jedné chlapecké školní třídě na pražském předměstí v prvním roce osvobozené vlasti. Tato třída přivede učitelku Maxovou k nervovému zhroucení a místo ní nastoupí přísný a záhadný učitel Igor Hnízdo, údajný hrdina vojenských akcí. Je to ovšem dost možná jen hochštapler, jehož účast v bitvách druhé světové války je sporná. Nesporné je však jeho vítězství v boji s pátou třídou. Chlapci ho obdivují a věří v jeho nevinu i při choulostivém obvinění... Klíčová postava příběhu, učitel Igor Hnízdo, byla slavným comebackem Jana Třísky po třináctiletém exilu. V dalších rolích se setkáte s Libuší Šafránkovou, Rudolfem Hrušínským, Ondřejem Vetchým, Danielou Kolářovou a Evou Holubovou. Ve filmu uvidíme i několik českých režisérů – Irenu Pavláskovou, Jiřího Menzela a Karla Kachyňu. K vyznění filmu přispěla i znamenitá kamera F. A. Brabce. V roce 1992 byl snímek nominován na cenu Americké filmové akademie, známého Oscara. (Česká televize)
(více)Videa (2)
Recenze (754)
Snad vůbec nejlepší porevoluční český film. Oba Svěráci - tj. ak scénárista Zdeněk, tak režisér Jan - ze sebe vyždímali maximum a výsledkem je naprosto kouzelný, krásně a bez škobrtnutí plynoucí příběh, prozářený sluncem a optimismem naší raně poválečné vlasti a podbarvený Dvořákovou hudbou, která k němu sedne jak zadek na židli. Kdybych měl vybrat jeden film s národní tématikou a motivy, který bych měl pustit cizinci, byla by to právě Obecná škola. Znamenitá kamera, která se přímo vyžívá ve snímání povětšinou rovné a útěšné, středočeské krajiny. Zástup znejmilovanějších českých herců, kteří si své role museli určitě užívat. Jedna scéna, která mě vždy spolehlivě dojme - ta, kde malý Eda s maminkou v podání Libuše Šafránkové vběhnou do elektrárny, aby... No, zkrátka, ve světle Obecné školy blednou nejenom jinak výborné filmy Vratné lahve a Tmavomodrý svět, ale i oscarový Kolja. Totální klasa. 100% ()
Nakoľko som včera v kine mal možnosť vidieť najnovší film Jana Svěráka - "Po Strništi Bos", tak som si po dopozeraní zmyslel, že si následne opätovne pozriem "Obecnú Školu. Sčasti preto, aby som sa uistil, že ju mám stále ešte čerstvú v pamäti a nezabudol som na nič, a súčasne preto, aby som videl pokračovanie príbehu rodiny Součkovcov. A nebudem klamať, všetci si bez debaty vieme určiť, ktorý film je lepší a silnejší. "Obecná Škola" nám predstavuje Součkovcov prvýkrát a myslím si, že vynikajúco vie vyformovať postavy, ich vzťahy, ich problémy, ich myšlienky a súčasne aj detstvo chlapcov po vojne v rokoch 1945 - 1946. Jan Ťříska je tu asi vo svojej najslávnejšej role učiteľa Igora Hnízda. A jednoznačne je to vynikajúci výkon. Tvrdý, silný, no súčasne keď na to dôjde, tak vidíme, že pod maskou jeho tvrdosti sa ukrýva človek, ktorý má v skutočnosti strach. Ale súčasne chce, aby chlapci mali príklad a nemali strach oni. A súčasne tým našiel spôsob, ako ich niečo naučiť a získať si ich rešpekt. Funguje tam vynikajúco. Zdeněk Svěrák je rovnako skvelý a myslím si, že nikto nikdy nezabudne na jeho pamätnú vetu: "Kde jsou moje blatníky?" Ak je veta, na ktorú neviem zabudnúť, tak je to táto. Komédia filmu je skvelá a pôsobí na mňa oveľa uvoľnenejšie a živšie, než "Po Strništi Bos." Súvisí to s tým, že oba filmy majú úplne inú tému, no súčasne mám pocit, že tento film bol spracovaný oveľa lepšie. Okrem toho ako som už spomenul v komentári nového filmu, tak scénka, kedy Eda zistí, že jeho otec nie je mŕtvy je podľa mňa vynikajúca. Je to úžasná momentka v záverečnej časti filmu. A keď už bola reč o komédií, tak priznajme si, že jazda na Žižkov vlakom je vynikajúca. Nie je tu jediný moment, ktorý by bol nudný. Nie je tu moment, kde by som mal pocit, že ho bolo možné z filmu vystrihnúť a o nič by sme neprišli. Myslím si, že "Obecná Škola funguje vo všetkých aspektoch. Je to silný, skvelý film, ku ktorému sa ľudia po rokoch vždy vrátia. Môžem ho vidieť miliónkrát a nikdy ho nebudem mať dosť. Je to absolútna česká filmová klasika, ktorú musím náležite oceniť. Hodnotenie: A+ ()
Jan Svěrák sentimentem nešetří, ale je nadmíru sympatický ve výpovědi. Narozdíl od pozdějšího brnkání na citlivé struny v Obecné škole dokázal nenuceně probudit nostalgii a soucit asi v každém z nás, i když mu je jednání postav a prostředí cizí. A ani s tím bych to příliš vážně neviděl - pro Svěráka je dané období jen kulisou, stejný apel by mohl vytesat kdekoliv. ()
Obecná škola je taký milý český film pre celú rodinu. Alebo skôr čerpá z naleštených hollywoodskych (miramaxovských) klasík podobného razenia, takže je iba logické, že sa dostal do užšieho výberu akademikov. Výborný komerčný film, kde sa toho až tak moc nedeje, ale v českých filmoch sme zvyknutí viac na herecké výkony a nesmrteľné hlášky. Za umelecký film by som ho určite neoznačoval. Chápem, že po naštudovaní dobových československých reálií a mentality vtedajších ľudí by som mohol byť z filmu nadšený viac. Raz za pár rokov ho ochotne pozerám pri jeho nekonečných televíznych reprízach. ()
"Pojedeme vlakem! Kam? Na Žižkov. Polez. Teď bude písek. Co když nejede na Žižkov? Kam by to jelo? Tydle koleje vedou na Žižkov. (...) Myslim, že nejedeme na Žižkov. (...) Jsme zapomněli, že nákladní kolikrát nestavěj ve stanicích vůbec. (...) Kdybysme bejvali jeli na Žižkov, tak by to tam stejně nezastavilo, čili toho nemusíme vlastně litovat." ()
Galerie (40)
Zajímavosti (90)
- Ve scéně, kdy učitel Igor Hnízdo (Jan Tříska) vypráví žákům o odkazu Mistra Jana Husa, jim následně zahraje píseň Karla Tůmy z roku 1869 „Hranice vzplála“. (majky19)
- V čase premiéry filmu režisér Jan Svěrák odpověděl na otázku, zda necítili potřebu naznačit blížící se nástup komunistické totality: "Zdálo se mi to velice podbízívé a hlavně - ono je to teď všude, skoro v každém českém filmu z tohoto pobdobí. Samozřejmě tohle téma nabízelo nepřebernou škálu možností a způsobů vysmát se komunistům, ale já si myslím, že už je po boji, že už to nemá cenu. Snažili jsme se s otcem vytvořit spíše něco, co by bylo založené především na té neopakovatelné poválečné atmosféře. Chtěli jsme vystihnout ono poválečné nadšení, kdy si lidé řekli: 'Tak, už je všechno špatné za námi a teď ukážeme světu, co dokáže malý, pracovitý národ, když mu do jeho osudu nikdo nezasahuje.' Myslím, že tehdejší atmosféra se výrazně podobala polistopadové euforii. Když otec psal tento scénář, uvědomil si, že vlastně za celých 55 let svého života poznal pouze tři roky svobody. Narodil se totiž v roce 1936, když začal vnímat, byl už protektorát, potom přišlo ono krátké tříleté mezidobí plné nadějí a pak už následoval únor, padesátá léta... Snad ještě zažil malý okamžik svobody v roce 1968. Ale to je všechno. A taky si uvědomte, že poválečná léta prožival jako deseti až dvanáctiletý kluk, tedy v období, kdy člověk všechno, co se děje kolem, vnímá velice zjitřeně. Obecná škola - to je spíše taková vzpomínka na to, co bylo tehdy krásné, nežli úvaha o tom, čím toto období posléze skončilo." (NIRO)
- Předobraz učitele Igora Hnízda (Jan Tříska) se jmenoval Václav Mejstřík a narodil 14. července roku 1907 ve Mstěticích nedaleko Prahy. To, že do obecné školy na Slatinách přešel v roce 1940 z Vršovic z trestu, potvrzují pamětníci, projevoval totiž vždy velký zájem o mladé kolegyně. Od učitelské profese si odskočil i ke spisovatelské a napsal i dvě knihy pro mládež, a to „Negrínek“ a „Tajemství zeleného meteoru“. Každopádně všichni pamětníci pedagogických praktik Václava Mejstříka se shodují, že byl výborným a oblíbeným učitelem. Záhadou však je jeho odbojová činnost. On sám o sobě v dotazníku Svazu protifašistických bojovníků uvedl: „V posledním roce války jsem byl zatčen a vyslýchán gestapem přímo v Pečkově paláci, několik týdnů jsem pak strávil ve věznici Pankrác a v koncentračním táboře v Terezíně. Prchl jsem z totálního nasazení, skrýval se u bratra a taky v lesích okolo Kopidlna. Zúčastnil jsem se akce při zabavování vojenského vlaku a s malou skupinou se před 5. květnem probíjel do Prahy. Bojoval jsem barikádách.“ Historici zjistili, že z neznámého důvodu ve školním roce 1944–1945 neučil a nastoupil znovu na učitelské místo až 1. června 1945. Tedy časově to odpovídá, ale opravdu mohl stihnout uvedené množství odbojové činnosti za jeden školní rok? Co ale naopak jisté je, že se Václav Mejstřík za války na škole ve Vršovicích setkal s ředitelem a odbojářem Janem Zelenkou Hajským. Ten pomáhal parašutistům vysazeným z Británie, kteří uskutečnili atentát na Reinharda Heydricha. Václav Mejstřík zemřel pravděpodobně v roce 1980 v Praze bez potomků. (sator)
Reklama