Režie:
Vladimír BorskýKamera:
Jan StallichHudba:
Otakar JeremiášHrají:
Otomar Korbelář, Ladislav Boháč, Emil Bolek, Felix le Breux, Otto Čermák, Rudolf Deyl ml., Gustav Ekl, Lili Hodačová, Ladislav Kulhánek, Antonín Kurš (více)Obsahy(1)
Po bitvě u Lipan se zbytky husitských vojsk soustředily pod vedením Jana Roháče z Dubé na hradě Sion. Tato adaptace Jiráskovy dramatické předlohy byla prvním českým celovečerním hraným barevným filmem. Pro novou distribuci v 60. letech byl film viditelně a nešetrně zkrácen (díky tomu je film značně nepřehledný a zmatený). (oficiální text distributora)
(více)Recenze (65)
Jedná se o první český barevný celovečerní snímek, který vznikal s velkou parádou. Proto se nemůžeme divit, že z toho vznikla propagační freska na český národ. Amíci mají své Alamo, my zase svůj Sion a Jana roháče z Dubé. Otomar Korbelár své charisma má, ale bohužel s ním neutáhne tolik šablonovitý a "černobílý" film. Škoda že jsme si tam svého čecháčtví narvali až příliš. Zatímco Alamo končí tragicky, tak my jsme si tam ten Happy End naroubovat museli. Tohle léčení našich historických komplexů, mě už vážně začíná štvát. Ale každá doba si žádá své. ()
Ak by sa podobné veci a podobné maniére utlačovaného ľudu diali a používali dnes, väčšina mocensky založeného sveta by to považovala za anarchiu a vraždenie. A pritom je to len staré známe ´´oko za oko, zub za zub´´. No ale dosť politikárčenia, tu ide o jeden zaujímavý a hlavne technicky zdatný snímok, ktorý neviem či utrpel značným skrátením, pretože úplná verzia sa mi nedostala. V konečnom dôsledku je to možno na škodu, možno ani nie, pretože film ubieha svižne a má skvelú ´´štúdiovú´´ atmosféru. Dobový divák musel byť náležite spokojný. ()
Osobnost Jana Roháče z Dubé (asi 1374-1437) inspirovala celé národní obrození, přičemž celý tento proces vyvrcholil v roce 1914 divadelní hrou Aloise Jiráska. Ta se stala předlohou pro první domácí barevný film o tři dekády později, přičemž nezůstalo jen u zájmu o historickou látku, ale především o zpolitizovanou paralelu světa po roce 1945. Oč by mohl být první barevný film větším triumfem, na který se čekalo už od prvních pokusů v polovině 30. let (barevné dotáčky měly mít filmy Na růžích ustláno a Maryša, ale tehdy zůstala barva jen výjimečnou doménou krátkometrážních animovaných filmů), o to je to samozřejmě větší zklamání. Divácky to byla prohra prakticky okamžitě, ale pro současné badatele je takovýto hybrid mezi husitským velkofilmem a politickým pamfletem vysloveně cenný materiál. ()
Absolutní průměr, velmi poplatný době a protiněmeckému smýšlení. Což, dva roky po válce lze chápat. Dokonce ani výprava, či režie není kdovíjak amatérská. Co zaráží je fakt, že Otomar Korbelář je strašný, kdy pronáší proslov před bojem málem bych usnul. A i ostatní herci jsou, když né mizerní, tak unylí a znudění. Jen Zikmund ne, toho jeho představitel pojal jako úlysného a zbabělého parchanta a přehrává tak dokonale, že alespoň je trošku k zapamatování. Jan Roháč jako film jasně dokazuje, že husitská trilogie není až tak špatná. ()
Mnohem slabší než pozdější Vávrova husitská trilogie. Scénář žádná sláva, samotné obléhání Sionu mi přišlo dost nezajímavé a chaotické, žádný hrdinný boj hrstky statečných s horou nepřátel z toho nečišel (i když je pravda, že dlouhé dobývání Sionu je jenom taková legenda, obléhání se vleklo zřejmě jenom proto, že pan Ptáček neměl chuť bojovat se svým strejdou, a po příjezdu císařských vojsk bylo hned vymalováno). Otomar Korbelář mi do role Roháče zrovna moc neseděl, připadalo mi, že tak nějak osciloval mezi vzpurným mlynářem a náboženským fanatikem. Je sice fakt, že to je možná v podstatě přesný popis některých husitských vůdců, nicméně Korbelář na mě rozhodně nedělal dojem velkého válečníka. Ovšem potěšil Vojta, to je u mě ten pravý husita. ()
Galerie (45)
Zajímavosti (18)
- Bradavka v cárech šatů Lili Hodačové bylo v prvním československém celovečerně barevném filmu první poválečné "odhalení". Otázkou však zůstává, zda to bylo uměleckým záměrem či nepovšimnutou nehodou. (hippyman)
- Jak doložily archeologické výzkumy, nebyl hrad Sion e skutečnosti nedobytným a dobře opevněným hradem, ale poměrně malým soukromým sídlem Jana Roháče. Celé obléhání bylo pouze fingované, neboť velitel obléhatelů byl Roháčovým blízkým příbuzným. Ke krátkému, maximálně několikadennímu zničujícímu útoku došlo až ve chvíli, kdy král Zikmund poslal na pomoc uherské jednotky a hrozilo, že se celá blamáž provalí. (Šandík)
- Tento snímok bol natočený na farebný film Agfacolor. (Raccoon.city)
Reklama