Režie:
Ondřej TrojanKamera:
Asen ŠopovHudba:
Jiří KřivkaHrají:
Václav Chalupa, Ulrika Kotajná, Ladislav Brothánek, Jan Procházka, Radek Říha, Jiří Strach, Jitka Andělová, Aňa Geislerová, Martin Janouš (více)Obsahy(1)
Ještě ani ne osmnáctiletý Ondra přijede se svým kamarádem Markem na pionýrský tábor. Ondra si slibuje, že právě tady přijde konečně o své panictví. Marek se tam vloni seznámil se svou zdravotnicí Vendulkou a to je důkaz, že pionýrský tábor je pro sexuální začátky tím pravým místem. Už seznámení s vedením tábora je pro Ondru velkým zážitkem. Tábor vede svérázný Bizon, který má k ruce několik vedoucích, zdravotnici Vendulku a táborovou uklízečku. A tak Ondra během následujících dvaceti dnů zažije šmírování ve sprchách, sundávání vlajky ze stožáru, zapalování ohně či táborovou diskotéku. Marek po hádce s Vendulkou z tábora odjede, a tak má Ondra volné pole působnosti. Tou pravou, která by ho mohla připravit o panictví, je právě Vendulka. Jenže o ni stojí i jiní, a tak má Ondra co dělat, aby se prosadil. Jeho situaci komplikuje i dívka Lucie, která se právě do něj beznadějně zamilovala... (TV Nova)
(více)Recenze (317)
Pokud je někdo příznivcem humoru svérázného uskupení divadla Sklep, neměl by mít problém s kladným přijetím filmu Pějme píseň dohola. Ondřej Trojan, Jan Hřebejk a Petr Jarchovský tím zároveň učinili první plnohodnotný krok ve filmové tvorbě. David Vávra dodal povedené koláže a rozdováděný sklepácký duch prostupuje každým vybudovaným obrazem i mluvenou replikou. I ta určitá herecká topornost není výsledkem nezkušenosti filmových tvůrců, ale je jedním ze stavebních kamenů, které přibližují křečovitou absurditu všednosti dne a fungování socialistické společnosti. Pionýrský tábor, nenáviděná i nadšeně očekávaná součást letních prázdnin, kumuluje v tomto případě všechny možné nešvary a stereotypy. Vše přizpůsobeno typické škodolibosti konfrontačně-provokativního vyjadřovacího stylu divadla Sklep. Hlavní postavou příběhu je mladý táborový praktikant Ondra (Václav Chalupa) ve světle prvních nesmělých krůčků milostného probouzení. Kdo jiný ve své bezelstnosti a smršti bouře tělesných potřeb může způsobit rozvratnější zmatek? Hlavní ženskou postavou je tábornická zdravotnice Vendy (půvabná Ulrika Kotajná), mladá, atraktivní, rafinovaná a naivní puritánka, která si bezstarostně hraje a dráždí mužskou touhu. Výraznější postavou je také vedoucí táborového oddílu Bob (Radek Říha), dobromyslný i slaboduchý svalovec. Z dalších dospělých postav: svérázný samorost a táborový vedoucí Bizon (Ladislav Brothánek s hlasem Mirko Musila), ležérní správce Čada (Jiří Šašek), vynalézavý pohodář Faustus (Jan Procházka), věčně opilý Bušek (Jiří Remeš), snaživá Margot (Andrea Sousedíková), nevyzrálý praktikant Saďour (Jiří Strach) a uvědomělý a suchopárný Vendin snoubenec Jaroušek (Martin Janouš). Z dětských rolí zaujme citově tápající Lucie (Jitka Andělová), její dětsky zamilovaná kamarádka Sjůzn (Tereza Hubená), životem zkušenější Tráva (Aňa Geislerová), upjatá pionýrka Hybrida (Valerie Halabicová), chlapečtí suveréni Marek (Martin Chmátal), Brunďák (Karel Sládek) a Magor (Jan Semotán), na Smraďocha přejmenovaný Laco (Jan Demeter) a čestný pionýr Dan (Robert Paulů). V tomto období byla nezbedná poetika divadla Sklep na vrcholu tvůrčích sil a tento film svým výrazem přesně a radostně zapadá do stejného okruhu zábavy. Nelze se divit, že lidé stále pronášejí místní kultovní hlášky a slova v pauzách nezbedného chichotání. ()
,,Tak smysl to nemá žádný, ale je to děsná sranda." :o) Poměrně zábavný porevoluční snímek s originálním scénářem a zpracováním. Má to v sobě poutavý humor i zajímavé umělecké kvality (včetně hravých animací), dlouhá němá pasáž s hromadným pochodem napříč stezkami po lesech i silnicí, za doprovodu hudby, mi připomněla první dvě povídky z Pražské pětky. Jenže nad pokusem o ucelený příběh spíše zvítězil pohled na problematiku mládeže v socialistickém táboře, podávaný v rozčleněných kapitolách. Z mé strany k vyššímu hodnocení tomu chybí po celý čas necelých dvou hodin špetka napětí či lepší spád v druhé polovině, kdy film více méně jen dokola nabízí obměny podobných, už sehraných situací. I tak to byl vcelku pěkný a ojedinělý exkurs do starší doby, se svéráznou partičkou Bizona, Čady, Boba, Faustuse a dalších... :-) A jo, můžeme si odšrknout opět jeden přehlížený snímek čs. kinematografie, který neznamenal jenom další filmový počin pro členy Divadla Sklep, ale i zrod pozdější autorské dvojice mnoha kultovních filmů Hřebejk & Jarchovský. Hu! 60% ()
Narozdíl od té hromady uživatelů zde mi nepřipadá, že by film obsahoval "sklepovskou poetiku". Kromě režiséra a jedné scénky o dřevěném kašpárku Matěje Kopeckého to se sklepem nemělo nic společného, vždyť i scénář napsal Hřebejk s Jarchovským. Hlavním problémem snímku je natáčení z dálky, a to jak doslova, tak přeneseně. Kvůli tomu "doslova" není většině postav rozumět co říkají, zvláště bobo či jak se ta gorila jmenovala v tomto ohledu vyniká. A co se týče "přeneseně", režisér sleduje osud většiny postav pouze mozaikovitě, takže si k nim člověk nevytvoří žádný vztah. Tím např. zcela vyšumí jedna ze závěrečných scén, kdy si děcka přísahají, že se opět sejdou... Kdyby si ty děcka divák oblíbil, určitě by ho to dojalo, ale takhle to v jeho mysli nezanechá žádnou emoci kromě leknutí, že snad Trojan myslel na natočení druhého dílu. Člověk by taky po slibném začátku čekal, že Strach bude mít větší roli, ale on se tam právě mihne pouze na začátku a pak na konci ve scéně pro zuřivého katolíka zcela nepřístojné. Aňa Geislerová tam taky celou dobu jen přicmrndává a důvod jejího obsazení se zjeví až v úplném závěru, patrně jako jediná prokázala zvláštní předpoklady pro roli v konkurzu před natáčením, totiž že měla vši. Jediný, kdo se vyskytuje v záběrech pravda častěji, je Chalupův hlavní hrdina, ale ten je zase tak nepřitažlivý, že se s ním člověk při nejlepší vůli identifikovat nemůže, ačkoli jinak má obludky rád. Ale abych jen nepomlouval, scéna se zpětným zasazováním stromu a hra na houkanou nemá chybu. ()
Sklepáci na pionýráku :-). Co z toho vznikne je jasné asi každému kdo tuhle skvadru zná a má rád její humor. Když k tomu připočteme první svobodný rok vzniku snímku, kdy se svobodně dalo tepat do soudruhů, máme tu celkem vtipnou komedii. Kdo jezdil na tábory určitě tam najde momenty, které mu budou povědomé :-). Té srandy jsem čekal krapet víc. Z koho jsem fakt nemohl byl Bob, dále mne dost bavil mlaďoučký Jirka Strach :-). U mně je to za tři totemy. * * * ()
...a blesk k tomu nechcete? Zeptala se mě paní v trafice v Proseči, když jsem to dvd kupoval. Podíval jsem se na ni pohledem, že ji určitě přešlo do konce života nějaké takové otázky svým zákazníkům pokládat. 1) geniálně načasované vydání, prvních 14 dní v červenci vždycky jezdím na 2) pionýrský tábor na Budislav (ano, stále, i v r. 2008), místo, kde se mj. natáčela scéna u rybníka s vrhem koulí a potápějícím se Bobem. 3) Takže jsme si s vedoucíma mohli pustit po večerce tenhle film na pionýrském táboře... Prostě stoprocentní zážitek. Zaujalo mě, že Bob mívá stejné hlášky jako my... Nástup na odpolední zaměstnání!!! Mimojiné, film s nejapokalyptičtějším koncem, jaký jsem kdy viděl!!! ()
Galerie (3)
Photo © Filmové studio Barrandov
![Pějme píseň dohola - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/126/158126510_a62ba5.jpg)
Zajímavosti (13)
- Během výletu, kdy oddílový vedoucí Zdeněk Faustus (Jan Procházka) vyráží s dětmi pěšky z Vysočiny, je možné všimnout si, že mapa, kterou při sobě má, zobrazuje blíže neurčený přímořský stát. (Liš)
- Pějme píseň dohola mělo původně být drama z reálného socialismu, ale Sametová revoluce, jež proběhla během příprav, přinutila režiséra Ondřeje Trojana záměr přehodnotit. Jan Hřebejk a Petr Jarchovský, kteří začali psát scénář na Silvestra 1989, nakonec udělali z Pějme píseň dohola komedii s občasným rýpáním do právě skončené socialistické éry. (Šéfik)
- Snímek byl natáčen na tehdějším letním táboře Filmového studia Barrandov "Tábor měsíčního údolí" v Miřetíně u Skutče. (Saur.us)
Reklama