Režie:
Zdeněk TroškaKamera:
Ervín SandersHudba:
Miloš KrkoškaHrají:
Radek Valenta, Andrea Černá, Yvetta Blanarovičová, Jakub Zindulka, Lucie Bílá, Alois Švehlík, Oto Ševčík, Ladislav Županič, Eduard Cupák (vypravěč) (více)Obsahy(1)
V jihočeské vísce, uprostřed stříbrných rybníků a tmavých lesů, žije pohledný mládenec Jindřich, který se jednoho dne vydá do světa s pevným rozhodnutím vysvobodit zakletou princeznu. Na své cestě se dostane do strašidelného mlýna, kde žije se svým otcem, mlynářem, krásná Eliška. Mládenec se Elišce líbí, namluví mu proto, že v rybníce je zakletá princezna a on ve mlýně zůstává jako pomocník. To se nelíbí místnímu čertovi a vodníkovi, kteří si na mlynářovu dceru myslí. Snaží se, seč jim sily stačí, pomocí intrik a kouzel mládence ze mlýna vypudit. Ve mlýně se objevuje třetí ženich: starý, bohatý Knížepán, a protože Eliška všechny nápadníky odmítá, mlynář se rozzlobí. Urči lhůtu: buď si do úplňku ženicha sama vybere, nebo ji dostane ten, co si první o ruku řekne. Nastává boj mezi ženichy... (Bontonfilm)
(více)Videa (1)
Recenze (625)
Nejsem si jistý tím, zda dokážu zůstat objektivní při hodnocení jákékoliv novodobé pohádky a to zejména proto, že na rozdíl od všech těch klasických československých filmových pohádek, jsou ty dnešní prošpikované triky a efekty, ve snaze je udělat atraktivnější, ale buď to u nás ještě stále neumí, nebo to do těch klasických pohádek prostě nepatří. Zdeněk Troška se s tím dokázal ukázkově poprat a přihmouřím li oči, tak to co nám Princezna ze mlejna předvádí, je asi to nejlepší co dnešní moderní filmové pohádky nabízí. ()
Návrat k tradičním českým pohádkám s čertem, vodníkem a mlýnem by mohl vyjít, kdyby se ho ujal někdo méně podbízivý a také mající soudnost. Troška tímhle nedisponuje, ale za to má elán každé druhé léto poslat do kin něco s českou letní atmosférou, něco pokud možno hodně blbého, a pro mě nezáživného. K téhle pohádce jsem si za celou dobu nebyl schopen najít vztah nebo nějakou cestu. Chaotičnost, některé scény s blábolivým čertíkem (ženská dělající bezpohlavního čerta, to je zase další debilita), ryzí improvizace prodloužená zahálením střihačových nůžek a nějaký souvislý děj se proměnil v trapárnu, na boj Knížepána s mládencem o nějakou mlynářskou holku s pěknou výpravou a kostýmy. Pro mě tedy hovadina, která je tak jednoduchá a přizpůsobená těm, kteří chtějí být oblbováni Troškovými výkřiky do tmy u jihočeských rybníků plných kvákajících žab za svitu obří luny. Dík Troško, ale tuhle nevkusně pohádkovou romantiku si nechám ujít. Toho žvatlajícího čertíka si mohl zahrát klidně ty. 20% ()
Při prvním hodnocení jsem udělil tomuto filmu jednu zviezdičku. To proto, že jsem jej považoval - nutno dodat, že velmi naivně - za to, čím se tento snímek zdá být. Ale to je omyl. Stejně jako Kameňák je i Princezna ze mlejna při bližším pohledu dílo mnohovrstevnaté, dílo, které se dá číst způsobem zcela opačným, než jak ho čtou místní uživatelé. (Každé dílo se dá číst rozmanitými způsoby, jde jen o to, která interpretace je vzhledem ke známým faktům pravděpodobnější. Až tento komentář rozvinu, uvidíte, že PzM skrývá mnoho skrytých narážek, které mou hypotézu potvrzují.) První indicie, která mě na tuto myšlenku přivedla, představuje informace ležící mimo rámec filmu. Je vázána k samotnému Troškovi, ano jde tedy o intepretaci na základě znalosti autorovy biografie. (Na adresu zastánců tzv. "teorie smrti autora" říkám: "Nasrat!". ;-) V článku poeticky nazvaném "Poslední láska Zdeňka Trošky: ženatý blonďák s modrýma očima" režisér popisuje svou dávnou erotickou zkušenost, jež na něj (zřejmě) hluboce zapůsobila. V rozhovoru s Martinem Moravcem ze dne 25. 8. 2010 [viz http://revue.idnes.cz/posledni-laska-zdenka-trosky-zenaty-blondak-s-modryma-ocima-plf-/lidicky.asp?c=A100824_153652_lidicky_nh ] Troška popisuje pozoruhodný manželský trojúhelník slovy: "Měli obrovské letiště, leželi jsme tam všichni tři, večer jsme si dali pusu na dobrou noc, já třeba držel za ruku Sašu, ona se občas dotkla mě... Při loučení na letišti jsme pak všichni plakali a já z toho byl dlouho špatnej, protože mi scházeli." Situace je z psychologického hlediska nesmírně zajímavá, protože Troška miluje Sašu, Saša svou ženu a žena zase Trošku. Jelikož je však Troška homosexuál, nepředstavuje pro Sašu hrozbu v tom smyslu, že by chtěl předat svou genetickou informaci Sašově ženě, resp. jejich společným potomkům. (Sašovo zákonné právo na vlastní potomky není ohroženo.) Žena zase nepociťuje hrozbu vůči svému manželskému vztahu, protože její muž není zjevně homosexuál a protože ví, že s Troškou ona sama nemůže ze vztahu odejít, protože ten ji nemiluje. Rozbití rodiny tedy nehrozí. Zkušenosti z dokonale harmonického trojúhelníku vztahů Troška o třináct let později vtiskuje do kvazipohádky Princezna ze mlejna. Eliška je obklopena čtveřicí nápadníků: Jindřichem, jenž je nápadný absencí maskulinních rysů (jako jsou vousy); Čertem, jehož hraje Yvetta Blanarovičová a jehož projevy se jeví spíše jako dětinské a asexuální; podobně laděnou postavou vodníka, a naposled postavou knížete, jehož hraje zralý muž. Kníže představuje sexuálně nejagresivnější postavu, za pozornost také stojí, že je pojen s mocí, a to ve velmi negativním smyslu: zneužívá svého postavení, aby Elišku přiměl k sexuálnímu aktu. Ostatně je s podivem, že Jindřich, který se staví k Elišce skoro po celou dobu filmu chladně až odmítavě, se stává jejím mužem. Celý závěr filmu směřuje k naplnění idyly bez sexuálního podtextu, respektive vztahy se stávají téměř asexuálními, protože čert i vodník deklarují, že se stanou součástí novomanželské domácnosti. A Jindřich se ani necítí ohrožen. Jak to, že mu jako manželovi nevadí přítomnost dvou dalších příslušniků mužského pohlaví (byť mají četné ženské rysy), když pro něj představují hrozbu? Je to proto, že hrozbu buď nepředstavují, nebo proto, že Jindřich ve skutečnosti není Eliškou přitahován, přítomnost dvou potenciálních sexuálních objektů v jeho domácnosti je tedy dokonce žádoucí. Eilška přestává být cílem všech tří mužských postav, namísto ženy-milenky se stává ženou-kamarádkou. Tradiční model rodiny je nahrazen společenstvím, v němž jsou vztahy netransparentní, jsou zastřené za maskou idiotského šišlání čertovy postavy, které je s takovou radostí parafrázováno mnohými dětskými diváky. "Já jsem malej, ale šikovnej", opakuje čert ve snímku jako dvojsmyslnou mantru, která má různý smysl pro dítě i dospělého. Hledání vlastní sexuality, jež je jedním ze základních kamenů lidské identity, provází postavu čerta celým filmem společně s jejím pozitivním potvrzováním. Vidíme tedy, jak se liší tradiční pohádka, jejímž vyvrcholením bývá často získání bohatství a získání možnosti reprodukce a zajištění vlastního genofondu ("půl království a ruka princezny k tomu"), a kvazipohádka Troškova, jejímž meritem je narušení stereotypích heterosexuálních vztahů mezi postavami. Zatímco v tradiční pohádce hlavní hrdina překonává vnější překážky, hrdinové Troškova filmu musí čelit překážkám uvnitř jich samotných. Celý film je podmalován kýčovitou hudbou produkovanou dvojicí digitálních varhan, která divákovi přímo křičí do tváře výsměch tradičnímu šosáckému uspořádání společnosti, jež je založena na tradiční vazbě rodina-stát. Troškova genialita zůstává nadále širokému publika utajena. Režisérovi se podařilo skrýt sarkastické ušklíbnutí se pod maskou díla pseudo-lidové tvořivosti. Hodnocení je tedy mimo zažité stupnice. Musím dát tedy 5. () (méně) (více)
Československá kinematografie měla dva parádní žánry. Malé příběhy ze života obyčejných lidí a pohádky. Po revoluci na svoje bývalé mistrovství zatím marně navazuje. Princezna ze mlejna je jednoznačně ten lepší z pokusů, a nebál bych se ho označit za ten zatím nejlepší z druhého zmíněného žánru. Má s citem zahrané postavy, atmosféru a dokonce i humor, co zabaví ty starší. Hodně z dojmu dělají chytlavé písničky a skvělí herci. Andrea Černá se do role nevysvobozené princezny asi rovnou narodila a o Radku Valentovi se dá říci to samé, jen v mužské verzi. Kupodivu film Zdeňka Trošky patří k tomu nejkvalitnějšímu co u nás do půlky devadesátých let vzniklo. Nebo na co si vzpomenete? Saturnin, Šakalí léta a dál? ()
Predom všetkých upozorňujem, že moje nízke hodnotenie tohto titulu nemá žiadnu súvislosť s tým, že to režíroval Zdeněk Troška. Na rozdiel od niektorých tunajších expertov nemám tohto filmára zaškatuľkovaného ako tvorcu výhradne odpadových snímkov. Snažím sa hodnotiť jeho filmy bez predsudkov a čo najviac objektívne. Tak som pristupoval aj ku rozprávke "Princezná z mlyna", ktorú natočil v roku 1994. Videl som ju už viac krát, ale ani pri najlepšej vôli si ku nej neviem nájsť pozitívny vzťah. Ústredná zamilovaná dvojica Jindřich (Radek Valenta) a Eliška (Andrea Černá) mi pripadá chladná, vôbec sa ku sebe nehodia, necítiť tam žiadne iskrenie. Silne ma irituje i to príšerné duo vodníka a čerta, v podaní Jakuba Zindulku a Yvetty Blanarovičovej. Tí sú fakt zrelí na pár faciek. No a afektovaná neherečka Lucie Bíla je v úlohe čarodejnice úplne nemožná. * ()
Galerie (17)
Zajímavosti (39)
- Natáčení probíhalo na hradě Helfenburk. (M.B)
- V některých scénách je možné si všimnout, že herce v hlavních rolích v rámci postprodukce dodabovali. Jednoznačně to jde vidět ve chvíli, kdy Jindřich (Radek Valenta) oznamuje na konci filmu, že vyprovodí kapelu od mlýna. (ricky4)
- Jakub Zindulka (vodník) si musel při natáčení dávat pozor, čeho se dotýká, jelikož zelená barva, kterou byl natřen, hodně barvila. (fiLLthe3DD)
Reklama