Režie:
Paul Thomas AndersonScénář:
Paul Thomas AndersonHudba:
Jonny GreenwoodHrají:
Alana Haim, Cooper Hoffman, Sean Penn, Bradley Cooper, Tom Waits, Benny Safdie, Skyler Gisondo, John C. Reilly, Joseph Cross, Maya Rudolph (více)VOD (2)
Obsahy(3)
Lékořicová pizza je nadčasový příběh Alany Kaneové a Garyho Valentina, kteří vyrůstají, dospívají a zamilovávají se v údolí San Fernando v roce 1973. (Magic Box)
Recenze (173)
Je to živý, chaotický príbeh o dospievaní. Na zápletke tohto filmu nezáleží, pretože ho sotva má, napriek tomu je hypnotizujúci. Je to skvelá feel good romanca. 8/10 ()
Má to atmosféru, skvělý cast a pár vtipných momentů (Bradley Cooper si to tady velice dává), ale jinak je to nesourodá směs historek o tom, jak spolu holka a kluk začínali randit. Jestli je tam nějaký přesah, úspěšně jsem ho minul. Možná pro amíky mají ty epizody s vodními postelemi a benzínovou krizí kouzlo jak pro nás bakelitový rádio ve Vyprávěj, ale za mě teda bohužel cool dobové detaily film neudrží. ()
Po Opitých láskou ide o ďalšiu netradičnú romancu, tento raz ozvláštnenú o aspekt dospievania, prvej lásky a 70tkovú atmosféru. Licorice Pizza pripomenie americkú indie scénu z Austinu a najviac asi kúsky samotného Richarda Linklatera (Omámení a zmätení, Chlapčenstvo). Nedá sa však zbaviť pocitu, že si ju Anderson ukuchtil primárne pre seba a svoju komunitu. V rámci jeho filmografie sa najviac blíži k Hriešnym nociam a Skrytej vade v zmysle, že nie je signifikantný príbeh, ani postavy, ale v hlavnej úlohe sa o slovo hlási atmosféra doby a pocity, ktoré na vás (možno) preskočia. ()
Neviem, akosi neviem prísť tomu Andersonovmu štýlu na chuť. Viem, že veľa ľudí je práve z jeho štýlu nadšených, ale mne to proste akosi nepasuje. A môj názor sa nemení ani po Licorice Pizza, ktoré ma spočiatku celkom bavilo, ale potom v neskorší fázach príbehu mi to akosi zovšednelo a prišlo mi to ťažkopádne. Vzťah Alany a Garyho sa prelieval zo strany na stranu, neustále sa to prelínalo a vlastne sa po celý čas čakalo, kedy sa to konečne spojí. Akurát tá atmosféra 70tych rokov ma vcelku bavila, ale inak nič extra. Sorry, P.T.A., ale je to len 2* ()
S P.T. Andersonem se v jeho kinematografii potkávám snad pouze dvakrát. Zbytek jde mimo mě a to především poslední dobou. Lékořicová pizza bohužel není výjimkou. Dokážu ocenit dobový feeling a také dospívání v 70tých letech v USA. Super jsou také neokoukané tváře v hlavních rolích. Alana Haim z kapely Haim ukázala, že kromě bicích umí hrát i ve filmech a Cooper Hoffman zase podědil co se dalo. Nestačí to. Vadí mi ta roztříštěnost motivů a slepých odboček, které jsou sice vyplněné známými hereckými jmény, ale v celkovém vyznění to v mých očích nedrží tak nějak pohromadě a je to někde na pomezí mezi feel good komedii a dramatem o dospívání. PTA prezentuje širokou paletu motivů a já tak nějak nevěděl, co si vybrat. ()
Zdlouhavá výprava do sedmdesátek. Můj největší problém spočíval v tom, že jsem měl problém uvěřit Garymu jeho věk, na 15 tedy nevypadal a věkový rozdíl mezi hlavní dvojicí (i když ten tam je i ve skutečnosti). Takže jsem se nedokázal přenést přes to, co všechno dělá patnáctiletý kluk, i když scéná s náklaďákem byla zajímavá. Příběh jinak nebyl z těch nejsilnějších a celé to drželo pohromadě jen díky podivnému (ne)vztahu hlavních hrdinů. Neznámá hlavní dvojice jinak byla v pohodě a hvězdy si navíc užily svoje role, Bradley Cooper či Sean Penn si zahráli výstřední postavičky. ()
Svojské čaro nestačí keď je celok nuda. Film mi v niečom pripomenul Lucasa, v niečom trochu Tarantina, no nemá na nich. Podaril sa casting a old school atmosféru cítiť v každom zábere. Menšie príbehy ucelené do jedného celku mám väčšinou rád, no tu to nevyšlo. Jediná podzapketka čo ma bavila bola tá s Bradley Cooperom. Ostatné fajn, ale podané nemastne neslane. Keď to veľmi zjednoduším, ide len o prehliadku 70. rokov a o dvoch mladých ľudí ktorý si k sebe hľadajú cestu. Je to pohodové a miestami vtipné no dejovo nejde o nič vzrušujúce ani prelomové. Ku koncu už som myslel že film ani nedopozeram. ()
Po polodepkách přichází PTA s něčím odlehčenějším, nicméně stále působivým. Herecké výkony ústřední dvojice byly duší filmu, ale přeci jen jsem si nejvíce užíval Bradleyho Coopera v intezivní a zábavné miniroličce. Neuvěřitelně mě pobavily scény s provozovateli japonského restaurantu, (ne nepodobnou scénou vévodil Inherent Vice), které zajímavě balancují na hraně absurdity/sociálního komentáře. Ze řemeslného hlediska je to nadprůměr, dobový soundtrack potěší výběrem, ale přeci jen je těch ód na sedmdesátky už trochu moc. ()
Pět hvězd za Greenwoodův soundtrack, za malé charaktery Seana Penna, Bradleyho Coopera a mnoha dalších (Alanin otec válel) a za tu filmařinu hlavně. Užil jsem si to jak jako good mood, tak jako malé napětí mezi hlavními protagonisty, jejichž vztah neustále chodil po tenkém nebo spíše neurčitém laně. Ale jak říkám, hlavně pět hvězd za kameru, za práci se scénami, za barvy, zvuk, hudbu, atmosféru, za dlouhé scény, břitké dialogy, scény s komparsem vyplňující celou místnost, ulici, školní dvůr, restauraci, cokoliv. Bez zeleného plátna, bez detailu na jednu hlavu po dobu pěti minut. Čistá filmařina, čistá práce. Anderson asi chtěl něco jako svého Tarantina a chvílemi jsem měl pocit, že dělá i něco lepšího. Jako celek to ještě Tarantino není, ale v detailech je to rozhodně klasika. Andersona ale nekriticky obdivuju, protože, kdo doručí Magnolii, There Will Be Blood nebo Phantom Thread má u mě slávu zaručenou a nemůže už nikdy nic úplně podělat. ()
7/10 ()
Ceněný americký scenárista a režisér Paul Thomas Anderson natočil příjemně plynoucí letní romanci, prodchnutou atmosférou sedmdesátých let a doplněnou chytlavým soundtrackem. Třeba ta benzínová zápletka, jejímž středobodem je namachrovaný Bradley Cooper, se fakt hodně povedla... Troufám si tvrdit, že PTA tímto svým počinem pro film objevil dvě výrazné herecké osobnosti, které možná jednou budou patřit k největším hvězdám své generace. Pokud snad ne Alana Haim, tak Cooper Hoffman zcela jistě. Ten zde jednoznačně dokazuje, že má neskutečný talent, poděděný po svém otci. Dokonce i vzhledově se potatil. Hlavně tedy, aby ho nepotkal stejně tragický osud. (75%) ()
(7/10). Nebudu lhát. Převažují ve mně spíš pocity zklamání. Paula Thomase Andersona považuju za mistra svého řemesla a prvotní recenze byly vynikající. Po shlédnutí jsem však neměl pocit, že jsem viděl něco neobyčejného, jako tomu bylo třeba u Nitě z přízraků. Tohle spíš taková oddechovka, kterou si Paul Thomas Anderson střihnul. Ale ne vždycky můžou být oddechovky špičkových režisérů kvalitní jak tomu bylo třeba u Rozhněvaného muže. Dýchá to na diváka originalitou a svěžím dechem, ale emoce se nedostavují. Přicházejí až v úplném závěru. Paradoxně u nejvíc kýčovité scény. Ale co se týče kamerové práce, tak to je naprostá paráda. Taktéž hudební podkres ze 70. let, který nedokážu pořádně docenit, ale i tak z toho ta atmosféra sálala. Herci jsou v pohodě, ale nic extra. V paměti mi zůstanou menší camea hereckých es, jak tomu bylo podobně i v 1917. Bradley Cooper jako nafoukaný vypatlanec, nebo Japonky milující John Michael Higgins. Z Lékořicové Pizzy jde hrozně cítit originalita a snaha se divákovi zalíbit. Bohužel na mě to moc nefungovalo. Docela mě to mrzí. Z nadějného kandidáta na OSCARA se stává pouze průměrný projekt, který jsem viděl výš. ()
příběh z bojiště, ve kterym by jeden ztuhl a druhej zakop, ale společně se protlouká esencí sexistických fantomů za pomocí filantropického humoru snadněji než vyzobávaj žampióny z rotujícího polotovaru hajzlů z pekla. to pak sebeméně vypointovaný moment hraje do karet zakončení ve stylu pravdivé romance za zvuku starých fláků nebeských gramců a ani nevadí, že propojení dějových linek není hlavním chodem ()
Ako by som to len ...slušne. Keď neviete čo so životom, máte dve hodiny zbytočného času a myslíte si, že pichanie sa plastovou vidličkou do oka je super nápad, tak toto je pre Vás. ODPAD! ()
(36/2022) / Tak tu sme si vôbec nesadli. Nesúrodý, chaoticky servírovaný príbeh s množstvom bizarných postavičiek, nič som si nedokázal z tohto odniesť. Soundtrack je ale fajn a je to krásne farebné slnečné. Neviem úplne pre koho je film určený, komu to pán PTA točil ale asi hlavne pre seba. (4/10) ()
Můj numero uno P.T. Anderson servíruje ve svém osobitém podání feel good "romantické" - pocitové retro, které má kouzelně půvabné i vtipné okamžiky. Postupem času bohužel ztrácejí na lesku díky vysoce únavné absenci děje a mnohdy i nikterak záživných dialogů. V kombinaci pak se stopáži 133 minut ( které jsou pocitově někde na dvouset minutách ) je Licorice Pizza nekonečná a musím velmi nerad zaplivat, že bylo hodně náročné vydržet do konce. Film, který se bude líbit jen a pouze v odevzdané náladě. Tahle Pizza je mistrovská v momentech, ale v celku vlastně neříká a hlavně nenabízí vůbec nic. Ne že by musela. Ale na to jak málo toho řekne, je to nepochopitelně natáhnutá, až epizodní záležitost. Nepříjemně nekonečný příjemný film. ()
Já jsem to nepochopila a je mi to úplně fuk :D :D ()
Licorice Pizza je rozhodně zajímavý romantický snímek, který překvapí povrchní znalce Paula Thomase Andersona, kteří mají nakoukané pouze jeho poslední filmy (post-Až na krev). Ale kdo je seznámen a fanoušek spíše Boogie Nights nebo polozapomenuté sandlerovky Opilí láskou, ten se naladí. Možná trochu delší snímek stále skvěle zapadne do škatulky "Anderson vzpomíná", několik scén vám rozhodně nezapadne v paměti (kamión hodně připomíná jednu specifickou scénu z Boogie Nights) a myslím si, že Cooper Hoffman bude pokračovat ve šlépějích svého legendárního otce. Speciální zmíňku si zaslouží Alana Haim, která je naprosto přirozená, neokoukaná a vícevrstvá ve svém debutu. Nový PTA není revolucí, ale rozhodně zase filmovou autorskou událostí, kterou byste si neměli nechat ujít. 75 % ()
!Spoiler! Kvalitní vizuál, skvělí herci, příjemný soundtrack…dobrý, to beru. Ale celou dobu jsem si pokládal otázku, zda to bude o něčem jiném, než o dvou mladých lidech, kteří se sobě navzájem evidentně zalíbí a tudíž se nabízí, že to spolu dají dohromady. PTA je liška podšitá, oni to vskutku nakonec dohromady dali :) , což je pro mě, jako obsah celovečerního filmu, vskutku málo. ()
Přehlídka podobných filmových zklamání nekončí. Film, který je už několik měsíců vyhlíženou součástí Oscarových ambicí je zase na pomezí jednoho velkého nahození náhodných scén, které vyprávějí dobových příběh sedmdesátek, který mě oslovuje jako arabsky mluvící Japonec. Hodně ošklivě ale od srdce řečeno, zdá se to jako ztráta času. ()
Reklama