Režie:
Paolo SorrentinoScénář:
Paolo SorrentinoKamera:
Daria D'AntonioHudba:
Lele MarchitelliHrají:
Toni Servillo, Filippo Scotti, Teresa Saponangelo, Lino Musella, Alfonso Perugini, Luisa Ranieri, Renato Carpentieri, Massimiliano Gallo, Betty Pedrazzi (více)VOD (1)
Obsahy(2)
V Neapoli 80. let mladý Fabietto (Filippo Scotti) žije láskou k fotbalu. Potom přijde rodinná tragédie, která ho navede na nejistou, ale slibnou dráhu filmaře. (Netflix)
Videa (2)
Recenze (92)
Nejlepší Sorrentino za dlouhé roky, nejspíš od Následků lásky. Konečně setřásl ten obtloustlý římský patos Velké nádhery a masturbační excesy Mládí a servíruje svůj nezaměnitelný poetický styl po neapolské dietě. Oč méně velkých slov tu padne, o to větších věcí se Boží ruka dotýká. Oč skromnější obrazy tu jsou, o to jsou jímavější. První polovina je třaskavá rodinná komedie se spoustou nezapomenutelných momentů, druhá je pak o poznání tíživější drama o nemožnosti přijmout ztrátu milovaných a filmu jako útočišti, kde nacházíme střípky ztraceného štěstí. Život je někdy jako plavba na party ostrov, na kterém už ale šli všichni spát... Maradona evropského filmu trefuje vingl. ()
Umírněný Sorrentino jak hudebně, tak obrazově...Sorrentino nesmělý a vzdávající hold - ženskosti, městu, klasikům...Pocitově a vypravěčsky vyznívá Boží ruka jako by Fellini potkal Homolkovy na spanilé jízdě pod Vesuvem...A pro rodilé a zemité Italy, kteří jsou pro celistvost a poetiku příběhu nenahraditelní, se zapomnělo dokonce i na obsazení černochů nebo Laponců...Jedinou exotikou je tady Argentinec v TV :) Zázrak, že by jeden políbil i hlavičku Malého mnicha... ()
Dospívání není nikdy jednoduché. Ani Fabietto v podání sympatického Filippa Scotti není výjimkou. Oceňuju natočení v jakémsi klasickém evropském formátu, bez zbytečných efektů. Filmu by prospělo lepší sestříhání, méně opatrná kamera a trochu rozumu při psaní scénáře (aby mi při určité v reálu těžko představitelné scéně nebylo na zvracení). ()
To, co je Roma pro Alfonsa Cuaróna, Belfast pro Kennetha Branagha, je Boží ruka pro další režisérskou legendu, Paola Sorrentina. Pojďme si vychutnat vzpomínky mladého studenta v 80. letech v Neapoli. Píše se rok 1984 a nikdo nevěří, že by Diego Armando Maradona odešel z Barcelony hrát do "svůdného města" v Kampánii. Přitom ta fotbalová stránka příběhu je dosti okrajová. No, příběhu, správněji jsem snímek již označil vzpomínkami, to je myslím trefnější a férovější. Dospívání charismatického kluka, který v dospělosti natočil takové snímky jako Božský, Velká nádhera (Zlatý glóbus 2013), Mládí a seriál Mladý papež... Mne doslova a do písmene pohltilo a užil jsem si každou vteřinu, úžasnou kameru, skvělého dvorního herce Toniho Servilla, sprostou mamá, otevřený italský humor vyšší střední třídy, česání puklinky i párty na Capri. Film je nominován na Oscara za nejlepší cizojazyčný snímek loňského roku. ()
Umírněný Sorrentino vzpomíná na své mládí. Milostný dopis Neapoli a osmdesátkám, který sází spíše na atmosféru daného času a místa než na vyprávění uceleného příběhu. Režisérovi fanoušci tak mohou lépe pochopit, z jakých kořenů vzešel; ale stačí to na dobrý film? Více zde. ()
Galerie (28)
Zajímavosti (3)
- Paolo Sorrentino se rozhodl pro obsazení Filippa Scottiho (Fabietto Schisa) poté, co na tuto roli vyzkoušel více než 100 herců. (aporve)
- Monaciello, což v neapolštině znamená „malý mnich“, je pohádka, která se traduje v italské Neapoli. Obvykle bývá zobrazován jako malý tlustý jakýsi mužíček, oblečený do dlouhého mnišského roucha s kloboukem se širokou krempou. (aporve)
- Podle Paola Sorrentina je ve filmu „téměř všechno pravda“. (aporve)
Reklama