Režie:
François TruffautScénář:
François TruffautKamera:
Pierre-William GlennHrají:
Jean-François Stévenin, François Truffaut, Jeanne Lobre, Philippe Goldmann, Virginie Thévenet, Thi-Loan Nguyen, Eva Truffaut, Marcel Berbert, Monique Dury (více)Obsahy(1)
Jako by François Truffaut chtěl tímto dílem publiku poskytnout dvojitou porci povzbudivé laskavosti: jednak evokací sousedské a vstřícné atmosféry v malém městě, jednak zaujatým pohledem na svět dětí, od batolat až po adolescenty. Spolužákům z místní základní školy je ovšem věnováno více místa než těm nejmenším a film se nenápadně člení na epizody, když jednotlivé děti ze školního kolektivu vystoupí na chvíli do popředí a režisér upře pozornost na jejich osobní problém. Osamělost, neúspěch, nesmělost, neporozumění dospělých, trápení se zamilovaností – žádná z těchto starostí zde není zlehčena. Naopak, načrtnuté příběhy naznačují, že život dětí je neméně dramatický než ten, který vedou jejich rodiče. Truffaut neokázale skládá hold citlivosti, vitalitě a vynalézavosti svých malých hrdinů a diváka dokáže opakovaně dojmout jejich mistrovsky zachycenou spontaneitou. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (75)
Tohle je Truffaut, kterýho mám rád. Spolu s Doinelovskou pentalogií (s níž je to nakonec dost příbuzný) to jsou moje asi nejoblíbenější filmy, tedy z Truffautovo filmografie. Opravdu milý vykreslení dětských charakterů, dětskýho světa, určitě autobiorafický narážky na Truffautovo složitý dětství, závěrečná plamenná obhajoba dětí od jejich učitele je taky zajímavá. A pád děcka z paneláku je úúúúúžasnej!!! ()
Už si připadám trapně, jak se v případě filmů F. Truffauta opakuju... Kapesné je další snímek tohoto tvůrce, v němž s neskutečným pochopením, vhledem do duše a dokonalým citem pro realitu zobrazuje mezilidské vztahy - zde vztahy mezi nejmenšími. Truffaut je vyjimečný režisér, a to nejen proto, že ukočírovat takovou bandu dětí dalo jistě dost práce... Navíc se ani trochu nepřiblížil k tomu, co svádí mnoho jiných filmařů, jež děti ve svých filmech zneužívají jen pro to jejich roztomilé pitvoření a většinou pak vytvářejí sentimentální rodinné komedie. Truffaut tady zobrazuje svět dětí jako plnohodnotný spletenec vztahů, prvních problémů, lásek, rošťáren i komických okamžiků, na které se potom v dospělosti tak rádo vzpomíná. Film nemá nějaký jednotný příběh, není tu jeden konkrétní hrdina - tím je dětství jako takové. Truffaut sám měl problematické mládí, z čehož pak čerpal ve svých klenotech jako Nikdo mě nemá rád, z toho též vychází Doinelovská pentalogie. V Kapesném se k tomuto tématu vrátil a stvořil dokonalý portrét dětské duše. Krásný film! ***** ()
Epizódy detstva sfilmované ako úryvky pamäti. Ostávajú v nej výseky najzapamätateľnejších príhod, pretože boli výnimočne veselé, smutné alebo šokujúce - jednoducho niečím iné od bežného detského štandardu. Pointy týchto udalostí ostávajú často kdesi v minulosti, mimo pamäte, pretože tie už kritériá zvláštnej smiešnosti, či šokujúcej udalosti - rozhodujúce z hľadiska detského pozorovateľa - nespĺňali. Nepatetický plnokrvný obraz školských liet. Prepojený voľne plynúcimi postavami objaviacimi sa zase v ďalších dejoch, ukázaných o pár minút neskôr. Výhrada smeruje len k časti obsahu záverečnej reči učiteľa deťom pred ich odchodom na prázdniny. Obsahuje síce stále platné slova o chýbajúcich obhajcoch detských záujmov na strane dospelých (dôvodom je, že deti nemajú volebné právo), no zároveň je obalená trošku takým kantorským mudrovaním, charakteristickým slovnými bublinami, neobsahujúcimi nič zaujímavé. K zvyšku inak výborného filmu mi toto príliš patetické a slovami prehltené posolstvo príliš neladilo. ()
Nejako som v tomto filme nepostrehol dej, dokonca ani účel jeho nakrútenia. Je to mozaika navzájom málo súvisiacich príhod a príbehov, ktorá má ukazovať život detí a dospelých v malom francúzskom mestečku. S tými topornými detskými hercami a strojenými dialógmi sa to darí iba čiastočne. Na druhej strane je to pozerateľný film, u ktorého ma ale ani náhodou nenapadne, že by som ho chcel vidieť ešte raz. ()
Stejně jako Americká noc na mne i tento film „o rodičích a dětech“ působil z nedefinovatelného důvodu neskutečně příjemně. Přitom jde „jenom“ o naoko náhodné řazení notně zjednodušených (bizarní pád dítěte) epizodek z městečka Thiers. Ale je toho v nich tolik! Lidská dobrota i zloba, výtržnictví úsměvné i vážnější, láska i nenávist – vše spojuje režisérův obdivuhodný humanismus, jeho víra v ty lepší stránky lidí, především dětí, a ochota jim naslouchat. Trochu Obecné školy, trochu Olivera Twista a hodně, hodně Truffauta. Krásný film bez sentimentu. 85% ()
Galerie (14)
Photo © Arte Éditions (2020)
![Kapesné - Covery](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/165/129/165129841_731de2.jpg)
Reklama