Režie:
François DupeyronKamera:
Rémy ChevrinHrají:
Omar Sharif, Pierre Boulanger, Gilbert Melki, Isabelle Renauld, Lola Naymark, Anne Suarez, Isabelle Adjani, Guillaume Gallienne, Eric Caravaca, Mata Gabin (více)Obsahy(1)
Momo je 13-ročný fešák, ktorý žije s otcom na periférii Paríža. Doma to nemá ľahké matka odišla s iným chlapom, otcovi sa v práci veľmi nedarí a stále žije v napätí, kedy ho z nej vyhodia. A tak sa Momo radšej túla po okolí, užíva si život a stáva sa miláčikom miestnych prostitútok, ktoré mu čoskoro pomôžu stať sa chlapom. V škole života mu však najviac pomáha Ibrahim- majiteľ obchodu, kam chodí často nakupovať. Keď po otcovom odchode ostane Momo úplne sám, vytvorí sa medzi nimi blízky vzťah . Vyberú sa spolu na cestu do Ibrahimovej rodnej obce, ktorá navždy zmení ich život (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (55)
Trochu moc idealistický a ve své druhé půli i naivní francouzský kosmopolitní film, takový ten ,,filmově" opojný cukrkandl, s hořko-sladkou příchutí dospívání, kdy to tolik pudí objevovat svět a ,,toužení svědí jak uhry pod mýdlem", kdybych si dovolil parafrázovat krásný příměr pana Kainara ... Film, který se zprvu tváří velmi otevřeně, ale pak se čehosi zalekne a místo realismu nabídne sentimentální road movie po Evropě (Mimochodem, zajímalo by mne, jak v 60. letech projížděli naši hrdinové autem přes Albánii, která byla v té době geopoliticky naprosto izolovanou zemí...). Škoda, ten začátek byl skutečně originální a retro atmosféra fascinující, navíc ono periferní předměstí Paříže vypadalo, jako kdyby se děj odehrával někde zcela mimo Evropu v arabském světě... ,,Aby jsi poznal, jestli je země chudá nebo bohatá, sleduj popelnice. Když vidíš popelnice a nikde okolo nebude smetí, je země bohatá. Když je smetí v popelnicích, není ani bohatá, ani chudá, je turistická. A když vidíš jen smetí a žádné popelnice, pak je to země chudá..." *** a 1/2 ()
Belmondo má svoju nostalgickú rozlúčku s divákmi v podobe Muža a jeho psa a podobne sa javí aj Môj učiteľ Ibrahim ako jedno z posledných pripomenutí sa svojim fanúšikom Omara Sharifa. Preto nie je fér vyčítať filmu gýčovitosť, nostalgiu a zjednodušovanie kríženia kultúr. Treba to brať ako výhodu a nechať sa uniesť dobovou atmosférou a byť rád, že na staré kolená sa Sharif podpísal pod takto osobný projekt a nie pod nejaký oscarový akademický kalkul. Náboženské obkecy ma síce nebavili, priateľstvo medzi moslimom a židom sa predsa zaobíde aj bez čítania Koránu, ale je to iná kultúra a chlapi nakoniec určite pochopili, že toto puto bolo ešte dôležitejšie ako ich viera. Idem sa pozrieť von, v akom stave sú smeťáky na našej ulici. Dovetok zo súčasnosti rozhodol o vyššom hodnotení. ()
Můj učitel Ibrahim je absolutně oddechová věc. Když nad tím tak uvažuju, asi jsem ještě neviděl na ČT2 oddechovější a na mysl tak nenáročný film. První část se nese ve felliniovském stylu malých příběhů složených do jedné skládanky, která nám navodí krásnou atmosféru 60. let (tohle na mě zabírá prostě vždycky, trochu správné muziky, nostalgické kamery a je to tam). Druhá část, která už se vyloženě soustředí na popis vztahu Momo-Ibrahim už je dějovější, přesto nijak nevybočuje z nastolené pohody. Někdo by možná mohl říct, že snímek je až idealisticky naivní, mně to však do nálady sedlo výborně. Nějaká palčivější témata (náboženství, rodinné trauma) jsou tu záměrně jen lehce nakousnuta, aby nepokazila vyznění snímku, který ví, že má být hlavně pohlazením. ()
Prislo mi to jako takove snazeni o priblizeni kultur v dnesnim svete... Pokud se ale na to divame strizlivyma ocima, vidime velice naivni a prosty filmecek. Jako klady bych urcite jmenoval postavu ztvarnenou Omarem Sharifem, ktera dodala pohodu a klid i pres obrazovku. Slusny byl i vyber pisni a prvni polovina filmu. Od odchodu otce, uz mame moznost videt spoustu rozpacitych scen ( at uz navsteva matky, koupe auta, identifikace otce... ). Vrcholem je pak cesta do Turecka, kde vidime svycarske popelnice, albanske mraky, recke mraky, recke sloupy a Istanbul. Zaver s Ibrahimem v hlavni roli je taky takovy " zvlastni ". Jednou a dost. ()
Líbila se mi atmosféra Paříže 60. let, oba hlavní herci to zahráli celkem dobře, ale příběhů o tom, jak nějakej moudrej stařec si vezme pod svoje křídla nějakýho bezprizorního kluka z úplně jiný kultury a něco ho "naučí", už se natočily mraky. S tim nikdo žádnou velkou díru do světa neudělá. V tomto případě asi mělo na diváky udělat dojem, že je to zrovna muslim se židem. To mi připadá teda spíš k míchu, ale holt se to musí brát s nadhledem. Film tak pozvolna ubíhá, nic moc se tam neděje. Momo se poflakuje po ulicích, občas si zaplatí nějakou kurvu, občas zajde do krámu, kde mu Ibrahim řekne nějaký "moudro", zažívá nějakou první lásku, občas něco řeší s fotrem... Nechci říct, že je to vyloženě nuda, ale trochu se to vleče. Posledních cca 30 minut, kdy se vydaj na cestu do Turecka, se vleče ještě víc. Za část, která se odehrává v Paříži, bych dal 3 hvězdičky, za ten zbytek 2 a z toho 1 jenom za tu Simcu Aronde. Celkově hodně slabý 3 hvězdy... ()
Galerie (25)
Photo © Sony Pictures Classics
![Můj učitel Ibrahim - Fotosky](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/431/159431662_488448.jpg)
Zajímavosti (3)
- Důležitou roli ve vyprávění hraje populární hudba evokující atmosféru 60. let. Ve filmu zazní dobové hity Chucka Berryho, Maxe Friedmana, Timmyho Thomase, Jamese E. Myerse a Bobbyho Hebba. Zazní tu ovšem i písničky Johnnyho Hallydaye či Billa Haleyho. (Siriuss)
- V okamžiku, kdy se režisér rozhodl obsadit ho role Moma neherce Pierrea Boulangera, se Omar Sharif začal angažovat i v roli hereckého učitele nezkušeného kolegy. Boulanger osvědčil mimořádný talent a přizpůsobivost: dialogy filmu se rodily na základě improvizací, které inspiroval zkušený herec Sharif. (Siriuss)
- Scénář, který Eric-Emmanuel Schmitt napsal s režisérem Françoisem Dupeyronem, producenti nabídli Omaru Sharifovi. Během zimních prázdnin trávených v roce 2002 v Káhiře (kde rodák z egyptské Alexandrie od čtyř let vyrůstal) si přečetl scénář Mého učitele Ibrahima a okamžitě pochopil, že titulní role mu nabízí jedinečnou příležitost. Téma se ho týkalo i osobně (pochází ze syrsko-libanonské rodiny, ale jeho syn se oženil se Židovkou). (Siriuss)
Reklama