![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/000/008/8731_2447ca.jpg)
Režie:
Radovan UrbanScénář:
Miloš CajthamlKamera:
Martin BenoniHudba:
Martin KratochvílHrají:
Tomáš Růžička, Dana Syslová, Lucie Benešová, Daniela Kolářová, Vítězslav Jandák, Lucie Bílá, Miloš Vávra, Čestmír Gebouský, Petr Bok, Dana Horčicová (více)Obsahy(1)
V 80. letech vznikla řada filmů o dospívající mládeži. Nejdříve pojednávaly o zmatečném hledání životní orientace, o obtížném vstupu do dospělého života - a pozvolna se zájem přesouval k mládeži delikventní. Tento snímek mapuje poměry na odlidštěném sídlišti, kde se mládež z nudy shlukuje do part, které se bezcílně toulají, ponižují kolemjdoucí, napadají bezbranné. Zjišťuje, že na bezprizorné děti mají rodiče příliš málo času, že jejich činy bagatelizují tak dlouho, dokud nedojde k tragédii. Avšak zbytečné siláctví slov i gest, melodramatický důraz na první lásku a pozdní prohlédnutí v jádru slušného chlapce, jenž podlehl lákání atraktivních vzorů, umenšuje varovnost tohoto jinak cenného snímku. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (113)
viem, že hudba je vec subjektívna, ale nedokážem pochopiť, ako mohol toto niekto počúvať.. každopádne skvele vystihuje istú skupinu mladých adolescentov, generáciu tých rokov.. trochu mi to pripomenulo film: Rebel bez príčiny. podobná tematika rozmaznaných frackov a ich hlúpe činy.. nicméně aktuálne aj v dnešných časoch.. 65% ()
Hned na začátku musím přiznat, že nostalgie je hrozná mrcha a proto nemůžu být úplně korektní a objektivní. Vyrůstal jsem na Jižňáku a drtivou většinu exteriérů znám a moje srdce poskočilo vždy, když jsem spatřil známé místo. Ano je to do jisté míry klišoidní a průhledné, ale to mi zas tak nevadilo. Že ta banda hajzlů je z "lepších" rodin je možná klišé, ale je to možný. Atmosféra je jako z "jižňáku" (modří už vědí a znají) takže proč ne. Na svojí dobu někdy i odvážné, ale blížila se revoluce a vše bylo trochu volnější. A je tu i jiná věc -část interiérů se natáčela u nás v bytě a to vás naplní vzpomínkami. BTW. Mladou Benešovou jsem nepoznal. ()
Vitacit vs. Citron ()
Snímek je poplatný době svého vzniku. Bohužel. Zjevně měl tehdejší společnosti ukázat, že "metalová mládež" je bandou grázlů a za všechno může právě metalová hudba. Dvě hvězdy dávám za odvahu archivovat Vitacit a Arakain na filmový záznam. ()
Jeden z mála českých filmů, kde zazní v té době dost populární metal v podání kapely Vitacit. Pokus o sondu do tohoto zvláštního prostředí a života fanoušků této hudby je však zoufale plochý (fanoušci jsou prezentování jako hluční, na koncertech jsou znázorněny kromě šílenství i rvačky, fanoušci popijí alkohol, okrádají slušné lidi o peníze, na konci znásilní jedno naivní děvče a z jejího kamaráda vymlátí pomalu duši). Pokud bych sám nezažil tyto časy a nechodil s podobnou džískou po ulicích, musel bych si o metalistech myslet jen to nejhorší. Kvalitu filmu tak zajišťují již zmíněné hudební vložky a pomáhají slabou kostru okolo udržet pohromadě. I díky tomu se pozitivnějšího ohlasu dočká film zase jen u metalistů, což je škoda ()
Hodnotím podobně jako dobytek (nick), i když na JM už nebydlím. ()
Tenhle film jsem si pustil kvůli jeho pověsti jedinného českého filmu s heavy metalem. Čekal jsem jeho větší participaci v ději a tak jsem byl celkem zklamaný. Taky mě hrozně iritovala ta banda grázlu a vytáčela mě pitomost hlavního hrdiny. Na jednu stranu jsem chápal jeho ztracenost ve společnosti, ale i tak jsem nechápal, že jako "sluňák" neměl svoje zásady. Přesto všechno zvažuju, že to pustím synovi, až se dostane podobného věku. Jednak jako svědectví doby a taky jako podpůrný prostředek výchovy. Aby viděl, jak lehce se dá z blbosti uklouznout. ()
Průměrná sídlištní nuda, která svůj význam získala hlavně tím, že podstatnou část filmu tvoří hudba kapely Vitacit, která hrála metal. Ten se v roce 1988 špatně sháněl a navíc byl extrémně populární, takže se na film každý odžízkovaný a onášivkovaný vlasáč nutně chtěl podívat. I já. ()
Hvězdička pro Lucku Bílou. Jinak film působil depresivně, asi je to dáno tou šedí paneláků a “nebarvitostí” snímku. Herci moc nehráli, jen se tak poflakovali/otravovali na sídlišti. Závěrečná tečka v podobě hromadného znásilnění Lucie (Benešové) k té ponurosti dopomohla. ()
Měl to být burcující film odsuzující pokrytectví mládeže jejího oblékání i obhajoba poslechu nekonvenční provokativní hudby v 80 letech totiž Metalu nebo Havy Metalu. Zde parta znuděných puberťáků kteří pochází ze slušňáckých rodin co musí chodit v neděli s rodiči na procházku se v týdnu flákájí po holých sídlištích v 80 zcela odporných. Tenkrát si ještě mládež nevážila, že bydlí v bytech v Praze. Ničila a vandalizovala co mohla aby si byt za řadu let zpět koupila ovšem za milióny…to už se chovají zcela jinak žádný výtah v paneláku jim není počmáraný když si ho musí sami koupit, ale k filmu. Pochopili jsme že metalová mládež nemusí byť automaticky špatná naopak ti slušně oblečení chlapci brutálně znásilní mladinkou krásnou Lucii Benešovou ( vždy jsem ji miloval ) toť vše. Film jsme viděli povinné ve škole a Urbanovi se tleskalo aby mu za účast v podlézavém agitačním seriálu Rodáci zase všichni spílali. ()
Kultovní film pro tehdejší metalisty. Vitacity si rád pustím i dnes. ()
Každopádně nic moc. Určitě je zde zřejmé, že to s tou cenzurou nebylo tak horké, jak nám tady předkládají ti rádoby demokraté. A to hned6od začátku filmu, kdy bylo řečeno ústy dítěte ve škole, že nemůže jeho táta vycestovat za hranice i s platným cestovním pasem. Dnes je to možné, ale potlačování jiných nehodicich se názorů je potlacovana stejně jako před rokem 1989. Zvláště po nástupu vlády premiéra Fialy a komunisty Petra a Pavla. Tak jsme tam kde jsme byli. ()
Naprosto ojedinělý snímek mapující život mládeže na sídlišti o velikosti krajského města sloucím Jižní město. Je skoro neuvěřitelné, že měl snímek premiéru ještě před revolucí, protože ukazuje věci, které cenzura jistě nepouštěla snadno. Morální úpadek, gangy jako vystřižené z amerických filmů, sociální rozdíly a skutečný život vůbec. Film doprovází fenomenální hudba skupiny Vitacit, jejíž texty se sice nevyhnuly menším úpravám a nasměrování, ale ani to jí neubralo na naléhavosti. V neposlední řadě je nutné vyzvednout obsazení mnoha neherců z řad dětí (z nichž někteří byli moji spolužáci), jejichž výkony byly více než uvěřitelné. V práci s dětmi a mládeží jsme zkrátka byli nepřekonatelní. Uvěřitelné, pravdivé, skoro až dokumentární. ()
Reklama