Režie:
Tomáš HodanScénář:
Tomáš HodanKamera:
Jan Baset StřítežskýHudba:
Jakub KudláčHrají:
Kryštof Hádek, Oldřich Kaiser, Marek Adamczyk, Vladimír Pokorný, Judit Pecháček, Jan Hájek, Gabriela Pyšná, Vladimír Javorský, Jaroslav Plesl, Bastian Beyer (více)Obsahy(1)
Krkonoše před první světovou válkou byl chudý kraj, kde se střetával český živel s německým. Bohumil Hanč byl nejslavnější český lyžař své doby, vyhrával závody doma i v zahraničí. Všestranný sportovec Emerich Rath se jako jediný Němec zúčastňoval českých závodů, ostatní Němci z Krkonoš je z nacionálních důvodů bojkotovali. Hanč a Rath se proto dobře znali a setkali se i na startu významného závodu v březnu roku 1913. Po prvním kole se počasí na hřebenech prudce zhoršilo, vypukla sněhová vánice a všichni postupně vzdali. Hanč zůstal na trati sám, závod o první místo se ovšem změnil v závod o holý život. Vrbata stojí na trati jako jediný divák, Rath se vydává Hančovi na pomoc a všichni tři začínají v nelidském mraze a neproniknutelné vichřici psát příběh o hrdinství, odvaze, vůli a přátelství. (Bontonfilm)
(více)Recenze (372)
Rozhodně víc takových filmů, bylo to svěží, nápadití, napínavé, mělo to spád a nenudil jsem se. Navíc vzít Ratha jako svorník a ukázat na něm dobu. Tím se minout nedá. Ano, vždycky se to dát nějak zbabrat. Ale to není tento případ. I Hádek mi přišel, že dobře hraje. Navíc Pleslovi role z tohoto období jenom sedí. Čili, snad se dočkáme dalších takovýchto počinů, byl za ně hodně rád. ()
Sportem k trvalé smrti. Kde jsou ty časy, kdy se česko-německé vztahy ventilovaly tak maximálně u piva, nebo na svazích malebných krajin... které se však mohou proměnit během několika minut v horské peklo. Silný příběh, který na mě celkem emočně působil už od té doby, co jsem si o něm poprvé přečetl. ()
Tyto typy filmů čechům jdou. Herecky zvládnuté perfektně. Mě to možná přišlo celé moc rychlé, nevlezlo se tam úplně vše a postavy příliš nepřirostly k srdci, ale příběh je to silný. ... GA Cinema ()
Kaiser nebyl asi úplně fajn volbou, jinak není co vytknout. ()
O dramatickém lyžařském závodu na hřebenech Krkonoš v březnu 1913 jsem nevěděla zhola nic a snímek Synové hor jsem zatím neměla možnost zhlédnout, takže se nemusím zabývat nějakým srovnáváním. Už od samého začátku mě absolutně uchvátila skvělá kamera. Nejspíš právě díky tomu jsem se velmi snadno nechala vtáhnout do děje. Za nehty mi skoro zalézal štiplavý mráz. Příběh na mě působil hodně věrohodně, čemuž určitě napomohly i civilní herecké výkony většiny zúčastněných. Jen škoda, že přechody mezi dvěma časovými liniemi nepřišly vždy ve správnou dobu, což trochu narušilo celistvost vyprávění. Přesto se jedná o film, který stojí za to vidět. (75%) ()
Jak lze lépe oslavit už neuvěřitelných 7 let tady na databázi než spešl předpremiérou jednoho z těch českých filmů, který každým svým coulem divákovi dokazuje, že naše kinematografie má vedle odpadních komedií i své silné světlé stránky. Za život jsem viděl už bezpočet snímků o české historii, málokterý mnou ale tak dokázal emočně zacloumat. Tenhle příběh o oddanosti sportu, který tak rád provozuju a českým horám, které tak miluju, se stává něčím, co ve mně bude ještě chvíli rezonovat. [viděno v Cinestar Plzeň 23.3.2022] ()
Tohle téma určitě stojí za připomenutí a znovu zfilmování. Větší kouzlo je na straně Synové hor z padesátých let. Efekty a moderní hudba vyhrávají u nynější verze. Prolínají se tady dvě roviny příběhu. Jednu vyprávějící zážitky v podání Kaisera, coby starý Rath a druhou, točící se okolo Hanče, Vrbaty a osudného závodu. Zmíněný Vrbata je tu oproti předchozímu filmu hozen spíše na vedlejší kolej. Čekal jsem i více Judit Bárdos a rodinného života. Zas je více toho soupeření, dobového popichování. ()
Byť zejména v některých mimozávodních C. und K. scénách snímek působí dojmem vyřazeného dílu Krkonošských pohádek, kdy jeden už už čeká, kdy do světnice vpadne vztekle ančekubohajnující Trautenberk, jedná se v podstatě o zanedbatelné vady jinak velmi slušně natočené rekonstrukce slavně neslavné Krkonošské padesátky, jíž herecky vévodí zase jednou překvapivě výborný Císař Ulrich v roli osudem notně profackovaného a pohříchu zapomenutého českoněmeckého sportovního univerzála. Buď jak buď, v zasmrádlém hnojišti za českým filmovým vepřínem hojně zásobovaným nekonečnou záplavou „komediální“ kejdy o ženách pro ženy, o mužích pro ženy, o mužích a ženách pro… (etc.) působí podobný snímek vždy jako zjevení z jiného světa. Pročež povyšuji ze subjektivně objektivní čtyřky na plnou palbu. ()
film po mě sklouzl... ()
Viděna pouze poslední třetina filmu, ale klobouk dolů před tvůrci a herci, jak to vše dokázali natočit. Tohle je podařený kousek. ()
"Udělal jste dost, nemáte si co vyčítat.." Tahle slova adresovaná ve filmu Emerichu Rathovi, neskutečně všestrannému sportovci, platí podle mě vůči Tomáši Hodanovi, režiséru i scénáristovi Posledního závodu, jen tak ze dvou třetin. Co určitě moc oceňuji je jeho autenticita daná výborně zvolenými (a velmi hezky nasnímanými) exteriérovými lokacemi. Líbila se mi hřmotná hudba Jakuba Kudlače a velmi dobrý zvuk (zejména ve vypjatých scénách vánice). A jedničku si za své herectví určitě zaslouží jak Kryštof Hádek tak i Oldřich Kaiser. Určité výhrady mám ale ke scénáři, v němž podle mě Hodan zbytečně "loví" moc "zajíců" najednou, aby mu pak na některé důležité věci už nezbyl prostor. Vedle samotného příběhu tragického závodu jde zejména o paralelní příběh se stárnoucím Rathem z období konce 50 let, který se odehrává v příliš jiném "světě" a ty střihy z jednoho prostředí do druhého, mi občas přišly poněkud rušivé. Scénář se snaží pracovat též s tématem vyhrocených česko-německých vztahů a zabrousí krátce i do rodinných vztahů Hančeho a jeho manželky. Co naopak ale ve filmu dosti podstatně chybí je nějaké bližší seznámení se s postavou Václava Vrbaty, případně alespoň nastínění jeho přátelského vztahu s Hančem. A úplně ani nevím, zda byl dobrý nápad ukázat onen zásadní okamžik Vrbatovy oběti (darování vlastního kabátu) jen formou flashbacků v samotném závěru. Tahle forma je možná zajímavá z filmařského hlediska, ale více emocí by se podle mě do člověka vrylo, kdyby v onu vypjatou chvíli sledoval i nějaké dialogy mezi dotyčnými. Chápu, že byl záměr to natočit tak, jak to asi mohl vnímal Emerich Rath, přesto, jak říkám, v této podobě mě ten tragický příběh zas tolik nezasáhl, jak jsem asi čekal. ()
(8,5/10). Tak o nejlepším českém filmu roku 2022 je rozhodnuto. Režisér Tomáš Hodan mě vzal na svoji emocionální jízdu zimní krajinou. Je to příběh nesmírně krásný, křehký a dechberoucí. Pro fanoušky sportu a filmech podle skutečné události naprosto ideální. Dovoluji si tvrdit, že Poslední závod strčil Zátopka hravě do kapsy. Nutno však podotknout, že jsem původní film Synové hor z roku 1956 neměl tu čest spatřit. Nedokážu si představit v jakých podmínkách museli herci natáčet, protože zmrzlé a ošlehané tváře byly dle mého názoru pravé. Kryštof Hádek je v roli Bohumila Hanče trefou do černého a to samého se musí konstatovat o dalších hercích, kteří do toho všeho dali opravdu srdíčko. Díky nim jsem ke konci filmu měl problém zadržet slzy a to se mi stává u filmu opravdu málokdy. Nesmírně působivý hudební podkres, který vám krásně napumpuje adrenalin do žil. Pro milovníky hor, mrazivých záběrů, kde divák lapá po dechu ideální záležitost. Jeden z nejpůsobivějších filmů roku 2022, který dodává filmovým fanouškům naději v českou kinematografii. PS: Doporučuju sledovat pod alespoň jednou dekou, možná že v přibývajících minutách budete sahat po další. ()
Osobně moc nemusím tyhle rekonstrukce známých událostí, které by se daly shrnout par větami: jako 2 lidi umrzli při lyžovačce v horách atd. Ale byl jsem překecán, abych na to šel do kina, tak jsem to zkoukl. A on to nebyl špatný film a kupodivu i zcela odpovída tomu jak se to stalo, nebyl tam zbytečná patos ani přehnaná tvůrčí licence jako třeba u šarlatána, hudba k tomu taky dobře ladila. Co musím vyzdvihnout jsou dokonalé kostýmy. Zkrátka sice to nebyl takový film že bych měl chuť se k tomu vracet a nějak to adorovat do nebes, ale myslím ze dané téma nešlo lépe zfilmovat. ()
Druhé půlce filmu se nedá upřít napětí, ovšem obsazení Hádka do hlavní role mně vůbec nesedělo a to jejich lyžování působilo jako kdyby někteří stáli poprvní na běžkách. Ovšem jinak poučný film z hlediska tehdejší organizace závodů. ()
Zima bola aj mne. Mohli by sme filozofovať, prečo nemali výstroj, prečo nepodnikli lepšie kroky na jeho záchranu atď, ale načo. V tom čase sa tak športovalo a aj tak končilo. Film ako pocta nezlomného športového ducha a memento, že aj šport zabíja. 4 z 5 ()
Snímek minimálně evropského měřítka. Smutný a velmi napínavý. Tohle by se mělo pouštět všem střelcům na horách povinně. Nepamatuji se, kdy jsem byl naposled takto našponován u českého bijáku, zároveň ohromen krásou kamery a záběrů a hrdý na to, že to u nás ještě umíme. Perfektní žánrovka s dotekem historie, která ve Vás vzbudí vděčnost za rozvinutou společnost a rovněž značný pocit nejistoty a dojetí. Konečně je doceněn příběh Emericha Ratha. Díky za takové filmy. ()
Určitě dobrý nadprůměr, Kaiser i Hádek perfektní, dobové okolnosti trefně vystihnuté. Silný je samozřejmě samotný příběh než zpracování, ale snímek stojí za reprízu. Někdy mě potkají i Synové hor, ať mám srovnání. ()
Hodně jsem se na film těšil a dostal jsem přesně to, co jsem očekával. Možná ještě víc, protože všechny scény na sněhu a tuplem ty v bouři jsou silné a hodně věrohodné. Od Kaisera běhajícího po sněhu, přes nesení Hanče vyčerpaným Rathem až po umrzlého Hádka. za technické zpracování velký klobouk dolů. Ale ani ostatní aspekty filmu nezklamaly. Příběh super a rovina ze "současnosti" je díky Kaiserovi a postavě Ratha hodně silná. Američani by na konci určitě spustili větší doják. Což jako konzumní divák snesu, když to doják je. A naopak jsem trochu zklamaný, že se z tak silného příběhu nesnaží autoři vytěžit víc. Ale snad by Rath aspoň po premiéře mohl říct, že je film autentičtější než verze z roku 1956. ()
Myslím, že přesně takovýchto filmů by se mělo točit víc a víc. V hlavní roli zde máme příběh a skutečnou událost, prezentované v podstatě mnohdy až skoro doku stylem, které dávají vyniknout spíše jménům a samotné události, než hercům a charakterům. Atmosféra jak dobová, tak dané události asi na nejvyšší úrovni v našem filmu za několik posledních let. Mráz doslova vystupuje z obrazu, a můžeme si jen představovat, jak krutý osud to pro oba byl. Prosím, dejte tomu všechny možné ceny v technických kategoriích, tohle je opravdová špička u nás. ()
Poslední závod není špatný film. Problémem je, že než nadejde doba onoho osudného "posledního závodu" (cca 45 minut), je to prostě jenom nuda bez náboje a téměř bez děje. A i jako celek by se mi více líbilo emocionálnější, umělečtější pojetí, než tato podoba, byť kvalitního, hraného dokumentu. Linie s Emerichem Rathem z konce padesátých let mi pak přišla rušivá a zbytečná. 2,5*. ()
Reklama