Režie:
Paul VerhoevenKamera:
Jost VacanoHudba:
Rogier van OtterlooHrají:
Rutger Hauer, Jeroen Krabbé, Susan Penhaligon, Edward Fox, Dolf de Vries, Reinhard Kolldehoff, Derek de Lint, Serge-Henri Valcke, Hugo Koolschijn (více)Obsahy(1)
Svého času nejdražší nizozemský film sleduje osudy studenta Erika Lanshofa (Hauer) a jeho přátel z univerzity v Leidenu na pozadí druhé světové války. Idyla studentského velkoměstského života se s příchodem nacistů mění v noční můru, v níž je každý z přátel nucen zaujmout své místo. Ať už jako válečný hrdina ve službách královny, dvojitý agent či voják ve službách Wehrmachtu. Tvůrci tak oslavují válečné hrdinství Nizozemců, stejně jako upozorňují na hanbu kolaborantů. (J.Connor)
(více)Recenze (44)
Válka pojatá jako divoké mladistvé dobrodružství, která demytizuje pomalu každý aspekt okupace. Německou invazi zde znázorňuje scéna, kdy nepřátelští výsadkáři platí holandskému mlékaři za vypité mléko, případně vyplašení nizozemští vojáci vyrušují bezstarostnou mileneckou dvojici šoustající za stodolou na seně. Odbojové výkony protagonistů také nelze přičíst tolik jejich odvaze jako spíš mladistvé nerozvážnosti, což dostatečně uvádí scéna, ve které s dvojice hlavních hrdinů ve fracích snaží přihlásit do armády, zatímco za ní běhají hořící vojáci jako důsledek německého bombardování. A když po válce rozzuřený lid ostříhá snoubence kolaboranta na ulici vlasy, ta k tomu přistupuje tak nějak, že jí to vlastně docela sluší a přinejhorším doroste. Nic z toho by samozřejmě natolik nefungovalo, pokud by na filmu byla cítit ta nelítostná stopáž, nicméně každá scéna v Oranžském vojákovi je tak strašně bohatá, víceplánová, dynamická a vypointovaná, že to uteče jak blázen. Jak o tom píšu, stále si vybavuji další a další perfektní části, ať už sekvence "kurvy se na zemi přetahují o Železný kříž" nebo třeba závěrečné vánoční bombardování Německa ("Tři, dva, jedna, bomba vypuštěna. Dneska v Norimberku si narozdíl ode mě pivo nedaj. Zpátky na večírek."). Výsledný pohled na celý koncept okupace Holandska je krásně chaotický, morálně ambivalentní a i přes všechny ty fatality, mučení a popravy, vlastně tak nějak rozjásaně dobrodružný. To vychází nejspíše z nevole zobrazit konflikt jednostranně a nakolik přikládá pozornost nizozemské apatii a oportunistickým tendencím ke kolaboraci. U nás něco takového nebudeme nikdy schopní natočit. ()
Černá kniha se mi líbila o něco víc, tím však nechci říct, že by byl Soldaat van Oranje horší, to určitě ne. Jen mi přišlo, že novější Verhoevenův počin, který měl jen o něco kratší stopáž, nabídl dynamičtější a napínavější podívanou. Možná je to tím, že u Oranžského vojáka se režisér teprve rozehříval a později už věděl, jak na to nebo tím, že Zwartboek měl více šťávy, hlavní hrdinka podstupovala větší nebezpečí a člověk jí o to více fandil, těžko říct. Každopádně tento snímek má divákovi, který se vyžívá ve válečných dramatech z II. světové, opravdu co nabídnout a já ho můžu jen vřele doporučit. Jenom mi přišlo trochu úsměvné, jak moc málo bylo holandské pobřeží hlídané, že si tam mohli agenti připlouvat a odplouvat, skoro jak se jim zachtělo, min. v porovnání s tím francouzským, ale to je pouze menší vada na kráse jinak realisticky vyznívajícího filmu :-). ()
Ačkoliv to ve valné většině případů nedělám, dovolím si malou výjimku a alespoň krátce se vyjádřím k jednomu vezdejšímu komentáři, který Oranžského vojáka přirovnává k Tmavomodrému světu. Ano, ty dva filmy mají několik styčných bodů (stejně jako kupříkladu Maxipes Fík a Terminátor) - odehrávají se za druhé světové války a na obloze je k vidění několik válečných letadel. Ale zde podobnosti pohříchu končí. Zcela na místě by naopak bylo případné srovnání s o třicet (!) let novější Zwartboek. Oba snímky se zabývají fenoménem dvou tolik odlišných tváří okupovaného Nizozemí - odbojem a kolaborací. Přestože středobodem příběhu jsou v Oranžském vojákovi válečné osudy šestice přátel - bývalých univerzitních studentů, neodpustí si Verhoeven řádné "šlápnutí" do holandského vosího hnízda a rozhodně nejde jen o "nucenou" kolaboraci jednoho z hlavních hrdinů. Záběry na pochodující dobrovolníky v řadách německé armády a přihlížející hajlující davy, činnost kolaborantských represivních složek, jsou dostatečně výmluvné a dokazují, že tvůrci to s vyrovnáním se s válečnou minulostí tohoto druhu mysleli velmi vážně. Filmů jako je Soldaat van Oranje a Zwartboek by bylo potřeba v mnoha zemích Německem okupované Evropy. ()
Šest mladých Holanďanů, jejichž osudy protne německá okupace. A ačkoli se film většinu času soustředí na Lanshofa, dění u těch pár dalších je taky hodně zajímavé. Třeba u kluka, který začne z donucení kolaborovat, aby ochránil svou židovskou snoubenku (kterou mu pak pravidelně píchá hrdina Lanshof...). V porovnání s děním v ČSR je tu spousta paralel, byť v Holandsku život umožňoval pár variant navíc, třeba dobrovolný vstup do legií SS. Ten film mě, jako skoro všechno od Verhoevena, bavil. Jen jsem u obrovské spousty věcí měl problém pochopit, co to právě postavy dělají a proč. Taky ta záležitost s britskou námořní uniformou mi přišla přitažená za vlasy. Ale celkově jsem spokojen. Milovníci nizozemské historie si mohou přičíst hvězdičku až dvě. PS: pokud čekáte nějaký ten sex a naturalistické násilí, dočkáte se, ale na Verhoevenovy standardy ho tu není až tak moc. ()
Film mi trochu připomněl Okupaci ve 26 obrazech jugoslávského režiséra Lordana Zafranoviče, který vznikl téměř ve stejnou dobu. Kamarádů je tentokrát šest a také je rozdělí válka. Resp. zrada politiků, kteří místo boje s Hitlerem okamžitě kapitulovali. Přestože Holanďané byli připraveni a ochotni bojovat. Něco jako u nás po Mnichovské zradě. Němci Holanďany stejně zabíjeli a mučili, protože v zemi fungoval odboj. Někteří Holanďané bojovali, někteří podlehli, někteří přešli na stranu nacistů. A pak přišlo osvobození a zúčtování se zrádci. I o tom je tento zajímavý Verhoevenův film. ()
Galerie (14)
Photo © Izaro Films S.A.
![Oranžský voják - Fotosky](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/429/159429310_5d1020.jpg)
Zajímavosti (5)
- Do titulní role byl nejprve zvažován Derek de Lint. Nakonec ale roli dostal Rutger Hauer. (ČSFD)
- Film byl natočen na motivy stejnojmenného románu nizozemského autora Erika Hazelhoffa Roelfzemy z roku 1970. Roelfzema v něm zachytil své zážitky z druhé světové války, kdy působil i jako pilot RAF. (skudiblik)
- Během natáčení byl skoro usmrcen Rutger Hauer. (ČSFD)
Reklama